Справа № 813/2567/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5126/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

представника відповідача Ільківа Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у справі № 813/2567/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Дублянська міська рада Жовківського району про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій (рішення суду першої інстанції прийняте суддею Гулика А.А. в м. Львові Львівської області, 08.05.2018 року згідно журналу судового засідання о 14:24 год., повний текст судового рішення складено 18.05.2018), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Львівській області, Відповідач), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 18.10.2017, просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області;

- зобов'язати відповідача розглянути по суті клопотання позивача від 24.02.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області та надати відповідний дозвіл.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, викладені в листі від 22.03.2017 № Ц2222/0-2170/6-17, яким відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 24.02.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області.

В задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив ОСОБА_2, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що правильним способом захисту порушеного права незважаючи на виключну компетенцію відповідача буде саме зобов'язання органу земресурсів видати необхідний дозвіл.

Також з рішенням суду першої інстанції не погодився Відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідно до дорученя Віце-премєр-міністра України від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 органи Держгеокадастру обов'язково направляють для погодження до місцевих рад питання щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення. Рішення про відмову позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою прийняте, у зв'язку з мотивованими запереченнями Дублянської міської ради. Крім того, позивачу запропоновано одержати дозвіл на земельну ділянку в масивах, яка підібрані та погоджені з органом місцевого самоврядування. З огляду на наведене, відповідач вважає, що він правомірно відмовив позивачу в наданні згоди на розробку проекту землеустрою.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій та особою, яка безпосередньо брала участь в АТО, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО, що підтверджується довідкою від 09.06.2015 № 513 та посвідченням серії НОМЕР_1.

24.02.2017 позивач звернувся до відповідача з колективною заявою від учасників АТО і бойових дій м.Дублян, в якій просив надати вказаним учасникам АТО дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно з відповідями відповідача від 22.03.2017 № Ц2222/0-2170/6-17, від 23.03.2017 № КО-2099/0-2227/6-17 від 27.04.2017 № Ц-4591/0-3451/6-17 в наданні такого дозволу відмовлено на підставі п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), у зв'язку з тим, що Дублянська міська рада у листі від 13.03.2017 №232 не погоджує його надання.

Відповідно до листа Дублянської міської ради від 13.03.2017 № 232 вказана рада не погоджує надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області

Як вбачається з відповіді ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 14.03.2017 № 31-13-0.3-5098/2-17, Дублянська міська рада з 2016 року по даний час не надіслала жодної відповіді на листи відповідача з пропозицією погодити надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно з відповіддю Дублянської міської ради від 22.02.2017 № 155 чинним законодавством не передбачено погоджень виділення земель за межами населеного пункту з органом місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що протиправність дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дублянської міської ради є протиправними і такими, що вчинені без одержання належної відповіді щодо погодження такого дозволу відповідним органом місцевого самоврядування.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З вищевказаної норми видно, що законодавцем визначено вичерпний перелік на підставі, яких допускається відмова у наданні згаданого дозволу.

Апеляційним судом встановлено, що при поданні клопотання та додатків до нього позивачем повністю дотримано вимоги законодавства при його оформленні.

Посилання апелянта на наявність в начальників головних управлінь обов'язку, обумовленого нормами Постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017 р. та рішення колегії від 14.10.2014 р., введеного в дію наказом Держземагенства України № 328 від 15.10.2014р., направляти органам місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення їх позиції стосовно можливості надання такого дозволу суперечать чинному законодавству.

Доводи апелянта в частині того, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам законодавства в частині порушення виключних повноважень Головного управління як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності, апеляційний суд зазначає наступне.

Ч. 4 ст. 122 ЗК центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам надано повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб. Вказане повноваження кореспондується з положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК, яка встановлює порядок розгляду таких клопотань уповноваженим органом.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 241, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у справі № 813/2567/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська