Справа № П/811/877/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року справа № П/811/877/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в загальному позовному провадженні (у порядку письмового провадження) адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КЛК» (далі Товариство) до Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області (далі Управління), Голованівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області (далі Інспекція) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з заявою до відповідачів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- від 30 листопада 2016 року, яким Інспекцією збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 19092 грн. та накладено штрафну санкцію у сумі 9646 грн.;

- від 22 лютого 2017 року, яким Управлінням зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2016 року на 21213 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 5303 грн.

В судовому засіданні представник Товариства підтримала вимоги позову.

Зазначила, що договір поставки пшениці, який укладено з ТОВ «АТП 1981» (далі Товариство 2), носив реальний характер та настали правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

На її думку, платник податків правомірно сформував в декларації з податку на додану вартість суму податкового кредиту та включив до витрат кошти за згаданим правочином.

Звертала увагу, що перевірка проведена за відсутності постанови або ухвали суду чи органу досудового розслідування в межах кримінального провадження.

Представник відповідачів заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (Том 1 а.с.200-204).

Пояснив, що договір, який уклали Товариство з Товариством 2, не спрямовувався на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ним.

Доказом того, як вважає він, є інформація, яка здобута в ході розслідування кримінального провадження відносно посадових осіб Товариства 2.

Стверджує, що отримана органом досудового розслідування інформація доводить, що Товариство не вступало в господарські правовідносини з Товариством 2.

Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 2 а.с.117).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, Товариство володіє комплексом виробничого обладнання, необхідного для виготовлення борошна, яке розташоване за адресою: вул.Матросова,40 в м.Голованівськ Кіровоградської області.

Товариство надало такі документи бухгалтерського та податкового обліку стосовно взаємовідносин з Товариством 2.

30 жовтня 2015 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (продавець) уклали договір на придбання пшениці (Том 1 а.с.122-125).

Згідно пункту 6.1 правочину товар приймається покупцем на його складі.

Відповідно до змісту видаткової накладної від 30 жовтня 2015 року Товариство отримало 34,4 т. пшениці на загальну суму 127280 грн. (у тому числі податок на додану вартість у сумі 21213,33 грн.) (Том 1 а.с.129).

У товарно-транспортній накладній вказано, що замовником перевезення є Товариство 2, а вантажоодержувачем Товариство (Том 1 а.с.130).

Товариство розрахувалось у повному обсязі за товар 03 листопада та 04 грудня 2015 року у безготівковій формі, що доводиться змістом банківських платіжних доручень (Том 1 а.с.132-133).

Податок на додану вартість Товариство включило до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року.

Інші сплачені кошти включені до витрат за 2015 рік.

Товариство, укладаючи договір з Товариством 2, зажадало від останнього надання таких документів: повідомлення про взяття на обік платника єдиного внеску; свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість; ксерокопію паспорта ОСОБА_1, який підписував договір поставки від імені Товариства 2; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі Реєстр) станом на 26 жовтня 2015 року, згідно якого керівником Товариства 2 значився ОСОБА_1; протоколу загальних зборів Товариства 2 від 14 березня 2014 року, на яких призначено керівником юридичної особи ОСОБА_1; статуту Товариства 2 (Том 1 а.с.85-121).

Товариство переробило пшеницю, виготовивши борошно, яке реалізувало іншим платникам податків (Том 1 а.с.136-161).

На підтвердження цього факту надало контракти, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, договори поставки, податкові декларації.

У листопаді 2016 року Інспекція провела позапланову виїзну перевірку Товариства на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України щодо взаємовідносин з Товариством 2 (Том 1 а.с.69-84).

Перевірка проведена на підставі дозволу суду, який надано ухвалою Соломянського районного суду м.Києва від 29 липня 2016 року (Том 1 а.с.206-209).

Під час перевірки ревізори зробили висновок, що Товариство та Товариство 2 уклали правочин, який не спрямовувався на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ним.

До такого висновку наштовхнули показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах розслідування кримінального провадження щодо невідомих осіб, які, на думку органу досудового розслідування, створили фіктивну юридичну особу Товариства 2 та допомагали іншим юридичним особам ухилятися від сплати податків (Том 1 а.с.210-220).

Під час допиту свідок ОСОБА_2 повідомив, що на пропозицію ОСОБА_1 зареєстрував Товариство 2, щоб воно вело господарську діяльність в сфері реалізації насіння зернових культур.

Пояснив, що усією господарською діяльністю та веденням бухгалтерського та податкового обліку займався ОСОБА_1

Свідок ж ОСОБА_3 показав, що з червня 2015 року працював юристом у Товаристві 2, керівником якого був ОСОБА_1

Стверджував, що виписував рахунки, складав договори поставок, оформляв товарно-транспортні накладні, підшукував транспортні засоби, котрі перевозили зернові культури, а також займався грошовими переказами та обігом готівки.

Зазначив, що ОСОБА_1 особисто домовлявся про придбання та реалізацію зернових культур.

Керівник Інспекції погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 30 листопада 2016 року, якими: збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 19092 грн. та накладено штрафну санкцію у сумі 9646 грн.; збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 21213 грн. та накладено штрафну санкцію у сумі 10606 грн. (Том 1 а.с.16, Том 2 а.с.66).

Рішенням Управління від 10 лютого 2017 року скасовано податкове повідомлення-рішення з податку на додану вартість і прийнято нове рішення з цього ж податку (Том 2 а.с.93-98).

22 лютого 2017 року Управління прийняло податкове повідомлення-рішення, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2016 року на 21213 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 5303 грн. (Том 1 а.с.17).

Рішенням Державної фіскальної служби України (далі Служба) від 25 квітня 2017 року скасовано податкове повідомлення-рішення Інспекції від 30 листопада 2016 року в частині донарахувань по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати грошовими коштами скаржником на користь Товариства 2 та не встановлено дебіторської заборгованості та штрафної санкції з податку на прибуток за 2015 рік, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін (Том 1 а.с.18-23).

Податкове повідомлення-рішення Управління від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

За повідомленням Управління від 21 лютого 2018 року податкове повідомлення-рішення Інспекції з податку на прибуток скасоване, а інше з цього ж податку не приймалось (Том 2 а.с.82).

Служба погодилась з висновками Інспекції та Управління, що правочин Товариства та Товариства 2 не спрямовувався на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ним.

На її думку, перерахування коштів треба оцінювати, як безповоротну фінансову допомогу, котра повинна відображатись платником податків у складі витрат поточного періоду та враховуватись під час розрахунку фінансового розрахунку до оподаткування.

Юридична оцінка, встановлених судом, фактів і обставин справи.

Перш за все, проаналізувавши рішення Служби від 25 квітня 2017 року, суд зробив висновок, що, незважаючи на зазначення про часткове скасування податкового повідомлення-рішення Інспекції з податку на прибуток від 30 листопада 2016 року, воно скасоване у повному обсязі.

А тому, одержавши рішення Служби, в Управління не виник обовязок приймати нове податкове повідомлення-рішення з цього ж податку.

Так, приймаючи рішення, Служба зазначає, що скасовує рішення Інспекції в частині донарахувань по операціям з Товариством 2 за 2015 рік, стосовно яких підтверджено здійснення оплати грошовими коштами в повному обсязі відповідно до змісту договорів.

Податкове повідомлення-рішення з податку на прибуток ґрунтується на оцінці правовідносин лише з Товариством 2.

У 2015 році мала місце лише одна господарська операція.

Товариство розрахувалось з Товариством 2 у повному обсязі (відсутня дебіторська заборгованість).

Таким чином, Товариство оскаржує скасоване Службою у повному обсязі податкове повідомлення-рішення Інспекції з податку на прибуток від 30 листопада 2016 року.

Отже, у цій частині позовних вимог відсутнє порушене право, яке належить захистити, оскільки немає предмету позову (рішення субєкта владних повноважень).

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову в згаданій частині його вимог.

Податкові органи стверджують, що товар Товариство придбало у невідомих осіб безкоштовно, а кошти, як безповоротну фінансову допомогу, сплатило Товариству 2.

Такий висновок ґрунтується виключно на показаннях свідків в межах розслідування кримінального провадження за фактом створення фіктивної юридичної особи Товариства 2.

Аналіз ж показань свідків вказує, що Товариство 2 займалось купівлею-продажем зернових культур.

Договір поставки підписаний ОСОБА_1, котрий згідно відомостей з Реєстру, показань свідків та протоколу зборів Товариства 2 керував останнім.

Товариство надало суду належним чином оформлені документи бухгалтерського та податкового обліку, з аналізу яких не виникає сумніву щодо реальності господарської операції з Товариством 2.

Водночас, Товариство надало докази реалізації борошна, яке виготовлено з пшениці, котру придбало у Товариства 2.

Доказами ж стосовно недійсності правочинів можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що відповідачі не надали належних доказів стосовно недійсності правочину, який уклало Товариство з контрагентом.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

А тому, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суму коштів за договором, укладеним з Товариством 2, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Управління є необґрунтованим, а тому його належить визнати протиправним і скасувати відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України.

Отже, позов належить задовільнити частково.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 1600 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 22 лютого 2017 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «КЛК» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2016 року на 21213 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 5303 грн.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЛК» судові витрати в сумі 1600 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4