Справа № 311/2018/18
Суддя: Носик М. А.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_2, про визнання дій поліцейського протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_2 з вимогами про визнання дій поліцейського протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка складена поліцейським СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_2, серії ДР №025565 від 13 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 425 грн., провадження у справі просить закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

У позовній заяві зазначено, що 13 березня 2018 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 111930, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався з міста Дніпрорудне по автодорозі Енергодар - Василівка - Бердянськ в смт. Михайлівка, Запорізької області. На 45 кілометрі вищевказаної дороги ОСОБА_1 був зупинений співробітником поліції СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУ НП у Запорізькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_2, який не представившись та не пояснивши причини зупинку, одразу став звинувачувати в тому, що позивач рухався на автомобілі за межами населеного пункту з не увімкненим ближнім світлом фар та без денних ходових вогнів. На що ОСОБА_1 заперечив, оскільки їхав в включеним ближнім світлом фар та став від нього вимагати докази того, що ним порушено вимоги п.9.8 ПДР України. Доказів порушення вищевказаного пункту ПДР України, відповідачем не було надано. В салоні автомобіля позивача знаходились два пасажири. Один і них є ОСОБА_3, який мешкає за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Орлянське, вул. Миру, 48, який був очевидцем цієї події, та який може підтвердити той факт, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі з ближнім світлом фар та ходовими вогнями. Далі, поліцейський, після отримання від ОСОБА_1 документу на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на автомобіль, склав постанову серії ДР № 025565 від 13 березня 2018 року про порушення п.9.8 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч.2 ст.122 КУпАП та постановив рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Копію оскаржуваної постанови позивач отримав через «Укрпошту» 31 травня 2018 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 червня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 не зявилися, надали заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач поліцейський СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заперечення суду не надано.

Допитаний у судовому засіданні 10 вересня 2018 року свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суду показав, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 не знає, поліцейського СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_2 також не знає. 13 березня 2018 року після обіду стояв з другом ОСОБА_6 в м. Дніпрорудне, зупиняв автомобілі щоб доїхати до с. Орлянське. Зупинився автомобіль ВАЗ червоного кольору, під керуванням позивача, світло у фарах горіло. Вони з товаришем сіли на заднє сидіння. Потім їх зупинили поліцейські, чому не знає. ОСОБА_1 не погодився з причиною зупинки. Поліцейські показали відео зйомку на якій було видно, що фари горіли.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.2 розділу ІІІ наказу №1395 від 07.11.2015року затвердженого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КпАП України, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, зокрема, з копії постанови про адміністративне правопорушення серії ДР №025565 від 13 березня 2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що, позивач, 13 березня 2018 року о 14 год. 41 хв. на 45 км автомобільної дороги Енергодар-Василівка-Бердянськ рухався не увімкнувши ближнє світло та без денних ходових вогнів, чим порушив п.9.8 ПДР України.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодного належного та допустимого доказу, переліченого в ст.251 КУпАП, стосовно того що ОСОБА_1 порушив вимоги п.9. 8 ПДР України, до постанови не долучено і в протоколі про це не зазначено.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Статтею 10 КУпАП України передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі № 5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно статті 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім наведеного, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно принципу законності накладення адміністративного стягнення, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходів адміністративного стягнення є протиправність діяння (стягнення може бути накладено тільки тоді, коли в діянні особи встановлений склад правопорушення), а також протиправні діяння особи ознак правопорушення, передбачених конкретною правовою нормою, і кваліфікація цих діянь за відповідною статтею).

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що через відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_1 накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії ДР №025565 від 13 березня 2018 року необхідно визнати незаконною та скасувати.

В частині визнання дій поліцейського протиправними суд у задоволенні відмовляє, оскільки, законодавством не передбачений такий спосіб захисту порушеного права.

Також суд відмовляє у закритті провадження у справі у звязку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки повноваженнями щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення наділений саме орган, який таку справу розглядає, а не суд, який вирішує спір щодо правомірності постанови у справі про адміністративне правопорушення та повноваження якого визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково:

Скасувати постанову поліцейського СРПП Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_2 серії ДР №025565 від 13 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В іншій частині позову у задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, та в порядку ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк через Василівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик