Справа № 0940/1258/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" вересня 2018 р. справа № 0940/1258/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шумея М.В.,
секретаря судового засідання - Шпак М.М.,
за участю: представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, -
ВСТАНОВИВ:
19.07.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, службова особа - старший державний виконавець Сіренко Сергій Володимирович про визнання дій протиправними та зобов"язання утриматися від вчинення певних дій.
Позовні вимоги мотивовані протиправними діями старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 вчиняючи виконавчі дії у виконавчому провадженні №55583162 щодо витребування виклику позивача для надання пояснення щодо обставин відчуження нерухомого майна ПрАТ "Компанія Райз".
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 вказаний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк усунув недоліки та подав суду заяву про зменшення позовних вимог.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 відкрито провадження у даній справі та прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог.
11.09.2018 компанія "NIBULON S.A" подала до суду заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, мотивована тим, що рішення у даній справі безпосередньо вплине на її права та законні інтереси. Заявник зазначає, що надсилаючи оскаржуваний у даній справі запит та вимагаючи у ОСОБА_2 надати інформацію та пояснення щодо майнового стану публічного акціонерного товариства "Компанія Райз", державний виконавець діяв в інтересах компанії "NIBULON S.A" як стягувача у виконавчому провадженні № 55583162.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.09.2018, в задоволенні заяви компанії "NIBULON S.A" про вступ в якості третьої особи в адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними - відмовлено.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, в якому проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову з мотивів викладених у відзиві.
Розглянувши справу за правилами спрощеного провадження, дослідивши письмові докази якими сторони обгрунтовують свої правові позиції, відзив на позов, суд встановив наступне.
Також зазначено, що відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність встановлену статтею 76 Закону України "Про виконавче провадження". За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, винні особи несуть кримінальну відповідальність згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України (т. 1 а.с. 9-10).
Позивач вважаючи вказані дії державного виконавця протиправними звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 14 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VIII) учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 15 вказаного Закону №1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Пунктом 21 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право державного виконавця отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 18 Закону №1404-VIII, під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Крім того, відповідно до статті 54 Закону №1404-VIII встановлено порядок виявлення дебіторської заборгованості боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця. Виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів, а органи доходів і зборів зобовязані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.
Таким чином, дійсно, вищенаведеними нормами передбачено право відповідача отримувати необхідну йому інформацію щодо майна, рахунків, доходи та коштів боржника (у тому числі конфіденційної) у вищезазначених органів та установ.
Однак, доводи відповідача щодо законності своїх дій згідно пункту 14 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, суд відхиляє, оскільки в розумінні наведеної норми підставою виклику фізичних осіб, посадових осіб є виконавчий документ.
Так, Закон України "Про виконавче провадження" не містить юридичного визначення поняття "виконавчий документ", а лише наводиться перелік таких документів у статті 3 Закону №1404-VIII.
В той же час у статті 4 вказаного Закону містяться вимоги до виконавчого документу, серед яких: "у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти".
Таким чином, виконавчий документ це документ, який стосується стягувача та боржника, як сторін справи, що містить владне розпорядження про вчинення певної дії, що видається в передбаченому законом порядку уповноваженим органом (особою) і підлягає примусовому виконанню.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що передбачене пунктом 14 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII право державного виконавця викликати фізичних осіб, посадових осіб стосується лише сторін (особливо боржника, до якого передбачена можливість застосування приводу) та учасників виконавчого провадження, відкритого певним виконавчим документом.
Також суд зазначає, що згідно з п.9.2. Статуту ПрАТ "Компанія "Райз" органами товариства є загальні збори акціонерів товариства, наглядова рада та виконавчий орган.
У відповідності до п. 11 Статуту наглядова рада товариства є колегіальним органом у кількості 3-х осіб, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетанції визначеної цим статутом та ЗУ "Про акціонерні товариства", здійснює управлінням товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.
В свою чергу п.11.2 Статуту визначені виключні компетенції наглядової ради, серед яких відсутні ані обов"язок ані право представляти інтереси товариства у відносинах, в т.ч., з органами ДВС.
Однак, розділом 12 Статуту визначено, що виконавчим органом товариства є Генеральний директор. До компетенції Генерального директора належить вирішення всіх без винятку питань, пов"язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів чи наглядової ради.
Також, суд зазначає, що частиною 1 статті 63 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що посадові особи органів акціонерного товариства повинні діяти в інтересах товариства, дотримуватися вимог законодавства, положень статуту та інших документів товариства.
З викладеного слідує, що всі питання, які стосуються діяльності товариства не належать до компетенції наглядової ради (її членів) відповідно до норм Закону України "Про акціонерні товариства" та мають бути адресовані виключно посадовій особі товариства - Генеральному директору.
Таким чином, наведені обставини свідчать про протиправність дій державного виконавця щодо ОСОБА_2, яка не наділена ні Статутом, ні Законом України "Про акціонерні товариства" повноваженнями представляти інтереси ПрАТ "Компанія "Райз" в органах ДВС, з чого випливає, що обов"язок зявитися до державного виконавця суперечить наведеним нормам.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в межах виконавчого провадження №55583162 у відношенні до ОСОБА_2 - протиправними.
Відповідно до положень частини першої статті 2 КАС України метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси, які, можливо, у майбутньому будуть порушені.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав відповідачем по справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 01 жовтня 2018 р.