Справа № 804/62/15
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 рокусправа № 804/62/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронова С.В.

судді: Поплавський В.Ю. Чепурнов Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року

у адміністративній справі № 804/62/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та відміну податкового повідомлення - рішення, визнання протиправним акта, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп" про визнання протиправним та скасування винесеного Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 12.12.2014 року № (форми "Р"), яким збільшено податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 744579,00 грн., з яких за основним платежем у розмірі 496386,00 грн. та нараховані штрафні санкції у сумі 248193,00 грн. , а також у визнанні протиправним акту позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп" від 11.11.2014 р. №1041/22.01-34/37861426 з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Діамікс" за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем по справі до апеляційної інстанції з підстав порушенням норм матеріального та незвідності висновків суду фактичним обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у цій справі, та прийняти нове рішення про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована необґрунтованістю посилання суду першої інстанції в своєму рішенні про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Діамікс» і про формальність складення долучених до матеріалів справи первинних документів, що відповідно призвело до помилкового висновку суду про безпідставність віднесення позивачем до складу податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Діамікс» суми ПДВ у розмірі 496386,04 грн. Такі висновки на думку позивача судом були зроблені внаслідок у не взяття до уваги цілого ряду фактів, які свідчать про реальність всіх господарських операцій із вказаним контрагентом, підтверджених первинними документами, які належним чином відображені підприємством в податковому обліку, та якими повністю спростовуються викладені в акті перевірки від 11.11.2014 № 1041/22.01-34/37861426 доводи контролюючого органу.

Заслухавши пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, і перевіривши за матеріалами справи повноту та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, та прийняти нову постанову по справі про часткове задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп", виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване у цій справі позивачем податкове повідомлення рішення від 12.12.2014 року № було винесено Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 11.11.2014 року № 1041/22.01-34/37861426 (а.с. ), який було складено за результатами проведеної посадовими особами Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі наказу від 28.10.2014 № 953 перевірки ТОВ "ВК "ПромГруп" з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Діамікс" за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, та який позивачем у цій справі також оскаржується з підстав невідповідності висновків перевірячих фактичним обставинам фінансово-господарських правовідносин з зазначеним контрагентом.

За висновками згаданого вище Акту перевірки, проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою наданих позивачем первинних документів по його взаємовідносинам з ТОВ "Діамікс", встановлено, що ТОВ "ВК "ПромГруп" в порушення п.198.1, п.198.2, п.198,3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України було завищено податковий кредит у липні 2014 року на загальну суму 496386,04 грн., в результаті чого підприємством занижено суму ПДВ, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету у липні 2014 року на суму 496386,04 грн. Наведені висновки контролюючого органу мотивовані відсутністю фактичного отримання ТОВ "ВК "ПромГруп" товарів та послуг від ТОВ "Діамікс", відсутністю реального здійснення господарської операції та, як наслідок, юридичною дефектністю відповідних первинних документів, що не дозволяло позивачу формувати дані податкового обліку.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції виходив з правомірності прийнятого податковим органом в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, оскарженого у цій справі податкового повідомлення-рішення від 12.12.2014 № (форми "Р"), а також доведеності відповідачем належними доказами безпідставності віднесення ТОВ "ВК "ПромГруп" до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Діамікс" суми ПДВ у розмірі 496386,04 грн., в результаті чого відбулося заниження податкових зобов'язань з ПДВ, а тому за висновкам суду збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму у розмірі 744579,00 грн., з яких за основним платежем у розмірі 496386,00 грн. та нараховані штрафні санкції у сумі 248193,00 грн. є законим та обґрунтованим.

Вказуючи на не доведеність позивачем реальності господарських операцій з ТОВ "Діамікс" щодо постачання комплектуючих та надання послуг, суд першої інстанції посилався на не доведеність наявності руху активів в процесі господарської взаємодії з зазначеним контрагентом - ТОВ "ВК ТОВ "Діамікс", оскільки позивачем до перевірки та до суду не було надано товарно - транспортних накладних на підтвердження транспортування продукції за договором від 07.07.2014 № 07/07, а у наданих товарно - транспортних накладних не зазначено, який саме вантаж транспортувався, також до них не складалися документи довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж, тому неможливо встановити приналежність ТТН № 210714 від 21.07.2014, № 140714 від 14.07.2014, №140714 від 14.07.2014, №070714 від 07.07.2014 до вказаного Договору та підтвердити те, що ними оформлене саме транспортування товару за договором постачання від 07.07.2014 № 07/07, також як і неможливо визначити конкретні пункти навантаження та розвантаження товару, оскільки вказані накладні містять лише назви міст: у графі: "Пункт навантаження" значиться: "м. Київ", у графі: "Пункт розвантаження" вказано "м. Кривий Ріг", що унеможливлює встановлення адреси складу продавця та підтвердження руху товарів під час взаємодії позивача із ТОВ "Діамікс" за договором від 07.07.2014 № 07/07.

На обґрунтування відсутності у позивача права формування податкового кредиту по укладеним з ТОВ "Діамікс" договорами від 01.07.2014 № 01/07 та від 07.07.2014 № 07/07, суд першої інстанції також вказує на існування кредиторської заборгованості позивача перед вказаним контрагентом на суму 2978316,21 грн. (в тому числі, у зв'язку із не здійсненням позивачем оплати за договором від 01.07.2014 № 01/07 в сумі 222996,00 грн. та за договором від 07.07.2014 № 07/07 в сумі 2755320,21 грн.).

Окрім того, суд першої інстанції відмовляючи у задоволені вимог позивача посилався на не надання позивачем заявок, на підставі яких постачальник повинен був формувати замовлення, обов'язковість наявності яких встановлена у п.3.2 договору 07.07.2014 № 07/07, та на неможливість встановлення походження товару по наданим позивачем документам, оскільки у позивача відсутні сертифікати якості на одиницю продукції або паспорти виробу, обов'язкова наявність яких передбачена умовами договору, а із специфікації № 1 від 07.07.2014 та № 2 від 01.08.2014 до договору від 07.07.2014 № 07/07 видно, що позивачем у ТОВ "Діамікс" придбавалися деталі для виробничого обладнання, які, як стверджує позивач, ним використані в процесі здійснення власної господарської діяльності, хоча необхідність придбання товарів ТОВ "ВК "ПромГруп" нічим не обґрунтована, зокрема, відсутні акти списання зношених запчастин, відсутні відомості щодо прийняття на баланс поставлених ТОВ "Діамікс" деталей, а також не має відомостей щодо того, як конкретно позивач використовував означені запчастини у своїй діяльності.

При цьому, надані позивачем на вимогу суду першої інстанції додаткові первинні документи на підтвердження господарських взаємовідносин із ТОВ "Діамікс", суд не взяв до уваги як належні докази, виходячи з того, що:

- видаткові накладні від 14.07.2014 № РН-0000109, від 14.07.2014 № РН-0000111, виписані ТОВ "ВК "ПромГруп" на адресу ТОВ "Дебальцевський завод "Модуль", калькуляції вартості виробництва продукції від 14.07.2014 № КА-0275 та № КА0271, від 07.07.2014 № КА-0227 - є такими, що не підтверджують походження товару від ТОВ "Діамікс";

- а додаткова угода № 1 до додатку № 1 до договору від 01.07.2014 № 01/07, згідно якої сторони погодили, що роботи виконуються на території замовника; також як і лист від 02.07.2014 № 01/207 на ім'я директора ТОВ "Діамікс", та акти прийому-передачі обладнання від 10.07.2014 і від 02.07.2014, за якими ТОВ "ВК "ПромГруп" передавалося обладнання для виконання робіт - у зв'язку з тим, що зазначені первинні документи позивачем не надавалися податковому органу під час перевірки.

Таким чином, суд отримавши від позивача первинні документи по укладеним з ТОВ "Діамікс" (постачальником) Договорам поставки товарів та послуг, дослідивши їх безпосередньо у судовому засіданні, в тому числі в частині використання позивачем отриманих від вказаного контрагента у власній господарській діяльності товарів та послуг, а також критично оцінивши посилання податкового органу на кримінальне провадження № 0000435 від 29.09.2014, в якому фігурує ТОВ "Діамікс", з підстав відсутності обвинувального вироку у цій кримінальній справі, що свідчить про відсутність належних доказів нездійснення окремо взятої господарської операції або господарської діяльності підприємства в цілому, у той же час визнав незаконним формування ТОВ "ВК "ПромГруп" податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Діамікс" вказуючи на формальність складення первинних документів та на відсутність доказів, які б підтверджували реальність виконання останнім умов Договорів поставки товарів та послуг.

За результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі та детального аналізу долучених до матеріалів адміністративної справи письмових доказів, судова колегія дійшла висновку про те, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року ґрунтується на поверхневому дослідженні судом спірних правовідносин та на припущеннях без урахування фактичних обставин у справі, оскільки в матеріалах справи наявні всі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом-постачальником, зокрема, фактичний рух товарів і послуг, отримання їх позивачем та використання їх у власній господарській діяльності.

Зокрема, суду першої інстанції не обґрунтував у передбачений законом спосіб свої висновки у цій справі про те, що долучені до матеріалів справи первинні документи, що оформлені на підтвердження виконання господарських операцій між позивачем та ТОВ «Діамікс», є формально складеними. Проте, виходячи саме з зазначеної підстави, суд першої інстанції дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ "Діамікс" як в частині поставки товарів так і в частині надання послуг.

Проте, аналіз наведених вище висновків суду першої інстанції свідчить про те, що фактично, суд першої інстанції поставив під сумнів правильність складення товарно-транспортних накладних, які надавалися позивачем до перевірки та до суду на підтвердження транспортування продукції за договором від 07.07.2014 № 07/07, та які суд першої інстанції з урахуванням допущених при заповненні бланків ТТН помилок визнав такими, що є доказом не реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Діамікс".

З огляду на наведену позицію суду першої інстанції, судова колегія зазначає, що факт наявності помилок у оформленні документів сам по собі не може бути підставою для висновків про відсутність господарських операцій, оскільки з інших долучених до матеріалів справи письмових доказів (Договорів і оформлених до них специфікацій, видаткових та податкових накладних) вбачається реальність та товарність господарських операцій позивача з ТОВ "Діамікс" (постачальником) за Договорами поставки товарів та послуг, в тому числі підтверджується рух активів, зміна активів та зобов'язань позивача у зв'язку з господарською діяльністю.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що зазначив, що товарно-транспортні накладні у даному спірному випадку не є документами первинного бухгалтерського і податкового обліку, оскільки за умовами договорів позивача з його контрагентом-постачальником транспортування ТМЦ, машин і механізмів здійснювалося постачальником товарів (послуг).

В той же час, згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

В силу пункту 198.6 статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу.

Слід зазначити, що за визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16 липня 1999 року N 996-XIV господарська операція, це, перш за все, дія або подія. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а бухгалтерський, як наслідок і податковий облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації.

У судових справах бухгалтерські документи також є письмовими доказами, які не можуть прийматися до уваги при формуванні податку на додану вартість лише у чітко визначених Законом випадках. Проте таких випадків судом першої та апеляційної інстанції не встановлено. Також як і не доведено відповідачем у цій справі фактів, які б свідчили про те, що зміст господарських операцій позивача не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків і що ці наміри були спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання угод.

Також недоречним у даній справі є посилання суду першої інстанції на неможливість на підставі наявних у позивача первинних документів встановити походження товару, оскільки з огляду на обов'язок контролюючого органу доказування правомірності свого рішення, саме відповідач повинен був з'ясувати та довести суду не лише вказану обставину (походження товару), а і доказати недобросовісність позивача під час участі в господарських операціях з ТОВ "Діамікс", та переконати суд належними доказами про порушення податкового законодавства як контрагентом позивача, так і самим позивачем. В даному випадку зазначені обставини є не доведеними. У суду відсутні підстави вважати, що позивач зобов'язаний бути обізнаним про проходження придбаного ним у контрагента товару.

Помилковим судова колегія також визнає посилання суду першої інстанції на відсутність у позивача сертифікаційних документів на товар, як на підставу вважати господарські операції меж позивачем та його контрагентом нереальними, оскільки сертифікати не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів, вони не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки та не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції, а тому їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок, та не може підтверджувати безтоварність господарських операцій.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія визнає, що наявні у матеріалах справи документи у розумінні приписів Закону про бухгалтерський облік є первинними документами, а тому підтверджують, по-перше, реальність виконання укладених між позивачем та ТОВ "Діамікс" Договорів, по-друге, правомірність формування позивачем податкового кредиту є беззаперечним, оскільки понесені ним витрати безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю.

При цьому, судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права при вирішені питання щодо правомірності винесення податковим органом оскаржуваного акту індивідуальної дії, у зв'язку з цим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп" - задовольнити

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року - скасувати в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп" в задоволенні адміністративного позову стосовно визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення форми "Р" від 12.12.2014 № , та прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 12.12.2014 № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ПромГруп" збільшено податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 744579,00 грн. (за основним платежем - 496386,00 грн. та штрафними санкціями - 248193,00 грн.),

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року - залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 212 КАС України

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов