Справа № 2040/5369/18
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 р. № 2040/5369/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Боброва В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 2040/5369/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рембудгарант" до управління Держпраці у Сумській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Рембудгарант" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії управління Держпраці у Сумській області щодо проведення інспекційного відвідування товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рембудгарант" на підставі наказу начальника управління Держпраці у Сумській області від 16 травня 2018 року № 685 і направлення № 287/СМ482 від 16 травня 2018 року на проведення інспекційного відвідування;

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника управління Держпраці у Сумській області № СМ482/48/АВ/ТД-ФС від 11 червня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що інспекційне відвідування ТОВ "Компанія Рембудгарант" здійснені на підставі документів, які не відповідали вимогам законодавства, та з порушенням інших вимог законодавства України. Також позивач зазначив, що внаслідок протиправності інспекційного відвідування, а також у зв'язку із порушенням інших вимог законодавства і недоведеністю відповідачем обставин, на які відповідач посилається в постанові № СМ 482/48/АВ/ТД-ФС від 11 червня 2018 року, вона є протиправною і підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що управління Держпраці у Сумській області при проведенні перевірки позивача діяло у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесена постанова є законною. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

16-17 травня 2018 року головним державним інспектором управління Держпраці у Сумській області Петровим О.О. проведено інспекційне відвідування території Миколаївської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.

Результати інспекційного відвідування оформлені актом інспекційного відвідування № СМ482/48/АВ від 17 травня 2018 року.

У вказаному акті головним державним інспектором управління Держпраці у Сумській області Петровим О.О. зроблено висновок, що посадовими особами ТОВ "Компанія Рембудгарант", а саме виконробом ОСОБА_4 і головним інженером ОСОБА_5 фактично допущено до роботи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, згідно з якою, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі висновків акту перевірки № СМ482/48/АВ від 17 травня 2018 року та абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України постановою начальника управління Держпраці у Сумській області № СМ 482/48/АВ/ТД-ФС від 11 червня 2018 року накладено на ТОВ "Компанія Рембудгарант" штраф у розмірі 335070,00 грн.

Оцінюючи обґрунтованість дій відповідача та прийнятого ним акту індивідуальної дії, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 2 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" закріплено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до п. 1 Положення про державну службу з питань праці, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. 7 Положення про державну службу з питань праці Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці, зокрема Управління Держпраці у Сумській області.

В ч. 5 ст. 2 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог ст. 1, ст. 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої ст. 4, частин першої - четвертої ст. 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, ч. 3 ст. 22 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

Частиною 3 статті 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що в посвідченні (направленні) на проведення заходу обов'язково зазначаються, зокрема: найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; тип заходу (плановий або позаплановий); підстави для здійснення заходу.

Частини 2 і 3 статті 7 входять до переліку норм Закону в частині 5 статті 2 Закону України від 05.04.2007. № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", дотримання вимог яких зобов'язаний забезпечити відповідач як орган державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Відповідно до п. 1 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджено постановою КМУ від 26.04.2017 № 295, цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

На підставі вищевказаних приписів законодавства суд дійшов висновку, що в направленні на проведення інспекційного відвідування обов'язково повинен бути зазначений суб'єкт господарювання, щодо діяльності якого здійснюється захід контролю.

Саме юридична або фізична особа, а не певна територія чи місце, є об'єктами відвідування в розумінні Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Тому, суд погоджується з доводами позивача про те, що визначення в направленні суб'єкта господарювання є обов'язковою умовою для з'ясування компетенції відповідача на здійснення заходів контролю стосовно конкретної особи. Лише у відношенні до конкретної особи можуть бути застосовані і оцінені обставини, які визначені законодавством як підстави для здійснення заходів контролю. Лише за умови визначення в направленні особи, щодо якої здійснюються заходи контролю, вони можуть бути здійснені відповідачем за місцем фактичного провадження господарської діяльності саме такої і ніякої іншої особи. Законодавством не передбачено компетенції відповідача здійснювати інспекційні відвідування при визначенні в направленні лише місця інспекційного відвідування з можливістю перевірки всіх або окремих осіб, які здійснюють діяльність в такому місці.

В направленні зазначено, що на підставі Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", ст. 259 КЗпП України, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Сумській області Петрову Олексію Олеговичу доручається проведення інспекційного відвідування території Миколаївської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (41854, Сумська область, Білопільський район, смт. Миколаївка, вул. Шкільна, 6). Контролю підлягають питання щодо дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин. Направлення дійсне 16-17.05.2018, направлення на проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання оформлене на підставі наказу від 16.05.2018 № 685.

В направленні не визначений позивач - ТОВ "Компанія Рембудгарант" як об'єкт інспекційного відвідування, в зв'язку із чим на його підставі не могло бути здійснене інспекційне відвідування позивача - ТОВ "Компанія Рембудгарант" за місцем здійснення господарської діяльності.

В направленні № 287/СМ482 від 16 травня 2018 року не зазначено такі обов'язкові за вимогами ч. 3 ст. 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" відомості: найменування позивача як суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності якого здійснюється захід; місцезнаходження позивача як суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності якого здійснюється захід; тип заходу (плановий або позаплановий); підстави для здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що направлення № 287/СМ482 від 16 травня 2018 р. не відповідає вимогам ч. 3 ст. 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", дотримання вимог якої зобов'язаний забезпечити відповідач згідно з приписами ч. 5 ст. 2 того ж Закону, а також не надавало права службовій особі відповідача здійснити інспекційне відвідування позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Такому праву суб'єкта господарювання у системному зв'язку з приписами ч. ч. 2, 3 ст. 7 того ж Закону кореспондує відповідний обов'язок суб'єкта владних повноважень.

Дотримання приписів ч. 1 ст. 10 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є обов'язковим для відповідача згідно з ч. 5 ст. 2 того ж Закону.

Тому суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що у нього відсутній обов'язок надавати суб'єкту господарювання копію направлення на здійснення заходів контролю, а у позивача відсутнє право вимагати таке направлення у відповідача.

Всупереч вищезазначеним вимогам законодавства відповідачем не була надана копія направлення на проведення інспекційного відвідування до його початку. Копія направлення була направлена позивачу вже після проведення перевірки із примірником акту інспекційного відвідування, що підтверджується описом вкладення в лист з оголошеною цінністю від 18.05.2018 р., поштове відправлення № 293, копія якого була додана відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Суд зазначає, що оскільки в направленні № 287/СМ482 від 16 травня 2018 року не зазначений позивач як об'єкт інспекційного відвідування, він не мав можливості скористатися правом за ч. 1 ст. 10 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю) іншого об'єкта інспекційного відвідування, який був визначений в направленні - Миколаївської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (41854, Сумська область, Білопільський район, смт. Миколаївка, вул. Шкільна, 6).

В той же час, відповідач як орган державного нагляду (контролю), не мав повноважень на підставі вказаного направлення здійснювати заходи контролю щодо особи, яка в направленні не зазначена, а саме позивача.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки захід контролю був проведений на підставі наказу і направлення, в яких не зазначено найменування позивача як суб'єкта господарювання, щодо діяльності якого здійснюється захід, а направлення не відповідало вимогам ч. 3 ст. 7 Закону № 877 і не вручено до його початку, то відповідне інспекційне відвідування є незаконним, а саме здійснено із порушенням ч. ч. 4, 5 ст. 2, ч. ч. 2, 3 ст. 7, ч. 1 ст. 10 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", п. 1 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Частиною 1 статті 74 КАС України закріплено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Внаслідок зазначеного докази, отримані при інспекційному відвідуванні, яке проведено із порушенням порядку, встановленого законом, не можуть бути прийняті до уваги судом.

У зв'язку із зазначеним, суд погоджується із тим, що у випадку незаконності перевірки або заходів контролю в іншій формі (зокрема в формі інспекційного відвідування), прийнятий за результатами таких заходів контролю акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню, що також відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 № К/9901/1367/18 у справі № 804/12558/14.

В акті інспекційного відвідування відповідач зазначає, що посадовими особами позивача - ТОВ "Компанія Рембудгарант" без оформлення трудових договорів фактично допущені до роботи ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які виконували будівельні роботи, зокрема роботи підвищеної небезпеки.

В обґрунтування зазначеного твердження відповідач посилається на письмові пояснення вказаних осіб і аудіозаписи, які долучені до відзиву на CD-диску.

В поясненнях ОСОБА_6 зазначено: "Працювати почали 15.05.2018. Виконую наступні роботи: монтаж демонтаж будівельних лісів, утеплення фасадів с будівельних лісів, покраска фасада, крутим подшиву, делаємо откоси на вікнах с наружной сторони. Видає роботу та її контролює ОСОБА_3 (НОМЕР_1). …"

В поясненнях ОСОБА_7 зазначено: "Працювати почав 15.05.2018 р. Виконую наступні роботи: монтаж будівельних лісів, виконуємо завершальні фасадні роботи, откоси, покраска, ОСОБА_5 роботу та контролює ОСОБА_6 (НОМЕР_1). …».

В поясненнях ОСОБА_8 зазначено: «Працювати почали 15.05.2018. Виконую наступні роботи: монтаж будівельних лісів, виконуєм завершальні фасадні роботи: откоси, покраска. Видав роботу та її контролює ОСОБА_8 (НОМЕР_1). .".

Вказівка в поясненнях про те, що трудові або цивільні договори не укладали може стосуватися лише тих видів робіт і осіб, які в них зазначені.

Позивач зазначив, що фізична особа, яка в поясненнях визначена як ОСОБА_8, тел. НОМЕР_1, не є службовою особою, співробітником або уповноваженою ТОВ "Компанія Рембудгарант" особою, що не заперечується відповідачем.

В поясненнях ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відсутні відомості про те, що зазначені роботи виконуються за вказівкою ТОВ "Компанія Рембудгарант".

Навпаки, в поясненнях зазначено, що роботу видає і контролює не позивач по даній справі або його представники, а особа, яка в поясненнях іменується ОСОБА_8.

Також відповідач зазначає, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виконували роботи на висоті більше 1,3 м., що є роботами підвищеної небезпеки.

Однак, в поясненнях не має жодної згадки про виконання робіт на висоті більше, ніж 1,3 м., а інших доказів виконання робіт ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на такій висоті відповідачем не надано.

В поясненнях виконроба ТОВ "Компанія Рембудгарант" ОСОБА_9, які долучені відповідачем до матеріалів справи, зазначено: за адресою смт. Миколаївка, вул. Шкілька, 6 працюють такі працівники: 1) ОСОБА_10, 2) ОСОБА_11, 3) ОСОБА_12, 4) ОСОБА_13, 5) ОСОБА_14, 6) ОСОБА_15; всі працівники є штатними працівниками ТОВ "Компанія Рембудгарант".

В поясненнях ОСОБА_9 відсутня згадка або будь-які відомості про ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Таким чином, пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не є доказом того, що вказані особи виконували роботи за вказівкою позивача - ТОВ "Компанія Рембудгарант" і були фактичного допущені ним до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано CD-диск із 3 файлами:

1) «НОМЕР_2_2018_05_16_12_22_00__0_.3gp»,

2) « НОМЕР_1_2018_05_16_11_55_00__1_.3gp»,

«Запис___4.wave».

Файли «НОМЕР_2_2018_05_16_12_22_00__0_.3gp» і « НОМЕР_1_2018_05_16_11_55_00__1_.3gp» є записами телефонних розмов між головним державним інспектором управління Держпраці у Сумській області Петровим О. О., який здійснював інспекційне відвідування, із невстановленими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦК України фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції.

Листи, телеграми та інші види кореспонденції можуть використовуватися, зокрема шляхом опублікування, лише за згодою особи, яка направила їх, та адресата (ч. 2 ст. 306 ЦК України).

Таким чином, телефонні розмови як один з видів кореспонденції можуть використовуватися лише за згодою обох абонентів, які приймали участь в телефонній розмові.

В ст. 31 Конституції України, яка є нормою прямої дії, закріплено, що кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Відповідачем не надано доказів отримання згоди фізичних осіб, запис телефонної розмови з якими використано відповідачем і додано до відзиву, на таке використання.

Частина 4 статті 306 ЦК України хоч і передбачає можливість долучення до справи кореспонденції, яка стосується фізичної особи, до судової справи, але не встановлює виключень з правил ч. 2 ст. 306 ЦК України і ст. 31 Конституції України щодо таємниці телефонних розмов і можливості їх використання, зокрема шляхом долучення до справ, лише за згодою обох учасників розмови.

Підпунктом 6 пункту 11 Порядку № 295 інспекторам праці надано право лише фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Інспекційне відвідування проводиться щодо конкретного суб'єкта господарювання в конкретному місці, які повинні бути зазначені в направлені. Саме перебіг інспекційного відвідування в місці його проведення може бути зафіксовано засобами аудіо-, фото- та відеотехніки, що не надає інспектору праці повноважень порушувати таємницю кореспонденції фізичних осіб у вигляді телефонних розмов і використовувати її в своїй діяльності.

Таким чином, аудіозаписи «НОМЕР_2_2018_05_16_12_22_00__0_.3gp» і « НОМЕР_1_2018_05_16_11_55_00__1_.3gp», які долучені до відзиву відповідача на CD-диску, були отримані і використовуються відповідачем із порушенням приписів ст. 31 Конституції України, ч. 2 ст. 306 ЦК України, а також п. 11 Порядку № 295 щодо повноважень інспектора праці, внаслідок чого також порушено приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Файл «Запис___4.wave» не містить інформації стосовно того, чиї голоси на ньому зафіксовані, дати та обставин їх фіксації, в зв'язку із чим не можливо надати йому оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності (ст. ст. 73 - 75 КАС України), зокрема того, чи було дотримано вимоги законодавства при здійсненні такого запису.

На записі невідомі особи в розмові зазначають, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виконували роботи за цивільно-правовими договорами із ТОВ "Компанія Рембудгарант".

При цьому не зазначається, які саме роботи за цивільно-правовими договорами виконували вказані особи і в який період, що лише підтверджує твердження позивача про наявність із зазначеними особами виключно цивільно-правових відносин.

Крім того, суд зазначає, що ч. 1 ст. 99 КАС України звукозаписи віднесені до електронних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Електронні докази, що надані відповідачем, не є оригіналами, оскільки створені 02.08.2018 р., тобто вже після завершення інспекційного відвідування.

Оскільки вказані копії електронних доказів не засвідчені електронним цифровим підписом, то вони не можуть бути визнані достовірними згідно з вимогами ст. 75 КАС України.

Між позивачем (в договорі - «Замовник») та ОСОБА_6 (в договорі - «Виконавець») укладено цивільно-правовий договір - договір № 14/05/18-4 від 14 травня 2018 р. підряду, відповідно до якого Виконавець зобов'язався виконати такі роботи: складування та переміщення будівельних рештувань від складу до будівлі школи у кількості 53 секцій.

Між позивачем (в договорі - «Замовник») та ОСОБА_7 (в договорі - «Виконавець») укладено цивільно-правовий договір - договір № 14/05/18-5 від 14.05.2018 р. підряду, відповідно до якого Виконавець зобов'язався виконати такі роботи: збір та складування будівельного сміття біля будівлі та території школи у кількості 3 м3.

Між позивачем (в договорі - «Замовник») та ОСОБА_8 (в договорі - «Виконавець») укладено цивільно-правовий договір - ¬договір № 14/05/18-6 від 14 травня 2018 р. підряду, відповідно до якого Виконавець зобов'язався виконати такі роботи: переміщення будівельних матеріалів зі складу до будівлі школи.

Належних, допустимих і достовірних доказів того, що вищезазначеним особам ТОВ "Компанія Рембудгарант" доручалися інші роботи, відповідачем не надано.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 5 статті 12 ЦК України також встановлена презумпція добросовісності учасників цивільних відносин (якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом).

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Підрядники самостійно в межах встановлених строків договору визначали порядок та окремі етапи роботи, при цьому правила внутрішнього розпорядку позивача на них не розповсюджувалися.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договорами підряду, укладеним між позивачем і Виконавцями, останні були зобов'язані за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначені роботи.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

В свою чергу, за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

У цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 327 ЦК України).

Таким чином, між позивачем і виконавцями укладено цивільно-правові договори підряду, на які дія трудового законодавства, зокрема ст. 24 КЗпП України, не поширюється.

Тому виходячи з наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про відсутність порушення позивачем вимог ст. 24 КЗпП України у відносинах із ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а також підстав для притягнення його до відповідальності за абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 3 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Проте, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірності інспекційного відвідування ТОВ "Компанія Рембудгарант" на підставі наказу начальника Управління Держпраці у Сумській області від 16 травня 2018 р. № 685 і направлення № 287/СМ482 від 16 травня 2018 року, обґрунтованості та правомірності викладених в акті інспекційного відвідування № СМ482/48/АВ від 17 травня 2018 року висновків, а також, законності постанови № СМ 482/48/АВ/ТД-ФС від 11 червня 2018 року начальника управління Держпраці у Сумській області.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Компанія Рембудгарант" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рембудгарант" (місцезнаходження: вул. Каштанова, буд. 29, м. Харків, 61035, ідентифікцаійний код: 41006023) до управління Держпраці у Сумській області (місцезнаходження: вул. Горького, буд. 28-б, м. Суми, Сумська область, 40000, ідентифікцайний код: 39857622) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії управління Держпраці у Сумській області щодо проведення інспекційного відвідування товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рембудгарант" на підставі наказу начальника управління Держпраці у Сумській області від 16 травня 2018 року № 685 і направлення № 287/СМ482 від 16 травня 2018 року на проведення інспекційного відвідування.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника управління Держпраці у Сумській області № СМ482/48/АВ/ТД-ФС від 11 червня 2018 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рембудгарант" (ідентифікцаійний код: 41006023) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області (ідентифікаційний код: 39857622) судовий збір у розмірі 6788 (шість тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн 05 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п'яти днів. всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28 вересня 2018 року.

Суддя А.С. Мороко