Справа № 761/4647/14-а
Суддя: Гуменюк А. І.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4647/14-а
Провадження № 2-а/761/360/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), в особі свого представника, 08 лютого 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Відповідач № 1), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Відповідач № 2) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи та згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Посилаючись на статтю 48 вищезгаданого Закону вважає, що він як інвалід ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право отримати одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат та як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на той час віднесений до категорії 2, має право отримувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Просив суд ухвалити судове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Відповідача № 1 та Відповідача № 2 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, за період з 1996 року до 2013 року включно; визнати протиправною бездіяльність Відповідача № 1 та Відповідача № 2 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу одноразову компенсацію як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат; зобов'язати Відповідача № 1 та Відповідача № 2 в подальшому нараховувати та виплачувати Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положенням статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

Згідно Ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, залишеної без змін Ухвалою Колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, адміністративний позов на підставі статей 99, 100, 102 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без розгляду в частині періоду, починаючи із 1996 року по 2012 рік, включно.

Щодо решти позовних вимог Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник Позивача подав до суду клопотання розглядати справу за відсутності сторони Позивача. Адміністративний позов підтримав повністю, з підстав, зазначених в позовній заяві. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача № 1 у судове засідання не з`явився. Про місце, день та час судового розгляду справи сторона Відповідача № 1 повідомлена в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомлено. Водночас, представник Відповідача № 1 через загальну канцелярію суду подала заперечення на адміністративний позов, де зауважила, що Позивач з 30 травня 2001 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації. Зауважила, що згідно розпорядження начальника управління від 15 квітня 2013 року Позивачу призначено щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік в сумі 120 грн. 00 коп. як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи згідно постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Представник Відповідача № 1 зазначила, що відповідно до статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Крім того, посилаючись на пункт сьомий роз`яснень, наданих Міністерством України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерством фінансів України, Міністерством соціального забезпечення України і Міністерством праці України від 01 грудня 1992 року, щодо застосування статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Позивач повинний був отримати за місцем своєї роботи одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Зауважила, що до Відповідача № 1 Позивач не звертався з питання отримання одноразової компенсації як інваліду 2 групи. Вважає адміністративний позов таким, що задоволенню не підлягає. Крім того, представник Відповідача № 1 просила суд розглядати справу за відсутності сторони Відповідача № 1.

Представник Відповідача № 2 у судовому засіданні позов не визнала. У задоволені позовних вимог просила суд відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника Відповідача № 2, а також ознайомившись з письмовими запереченнями на позов, поданими представником Відповідача № 1, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

З посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Серії НОМЕР_1, виданого 15 жовтня 2008 року, ОСОБА_1 віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (вкладка № НОМЕР_3 до посвідчення громадянина (ки), який (яка) постраждав (ла) внаслідок Чорнобильської катастрофи від 15 жовтня 2008 року) (а.с. 10).

З пенсійного посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_2, виданого 20 серпня 1991 року, а також Довідки Серії МСЕ - № 169025, виданої ОСОБА_1 на підставі медичного огляду від 16 вересня 1993 року, останньому встановлено ІІ групу інвалідності з 09 вересня 1993 року, пов'язаній з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 10, 11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії з 30 травня 2001 року.

Згідно пунктів 4.1., 4.3. Положення про Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 січня 2007 року № 65, Центр відповідно до покладених на нього завдань, здійснює вхідний облік та контроль документів з питань призначення соціальної допомоги, інших грошових виплат, які надходять від органів праці та соціального захисту населення, підприємств, організацій та установ;

забезпечує у тижневий термін оформлення документів на виплату соціальної допомоги, інших грошових виплат та їх відправку районним органам праці та соціального захисту населення відповідно до узгоджених графіків.

За змістом статей 48 та 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

За змістом частини 2 статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, де надається офіційне тлумачення положень статті 1, частини 1 статті 17, частини 3 статті 22, статей 46, 48, частин 1, 3 статті 95, частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, положень статей 6, частини 2 статті 19, частини 2 статті 95, частини 1 статті 117, частини 2 статті 124, частини 1 статті 129 Конституції України у взаємозв'язку з положеннями пункту 5 частини 1 статті 4 Бюджетного кодексу України, пунктів 2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», норми і положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам ІІ групи встановлено такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 120 грн.

Судом встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення, передбачена статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, за 2013 в розмірі 120 грн. була нарахована ОСОБА_1 на підставі розпорядження Управління праці та соціального захисту населення від 15 квітня 2013 року.

Крім того, судом встановлено, що Позивачу другу групу інвалідності встановлено з 09 вересня 1993 року, з роботи він був звільнений у зв'язку із виходом на пенсію 19 лютого 1996 року.

На момент встановлення Позивачу групи інвалідності та звільнення його з роботи, статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачалося, що одноразова компенсація особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

За змістом пункту 3.1. Положення про порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого наказом Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 184/121 від 02 грудня 1994 року, яке втратило чинність 20 липня 1999 року, виплата допомоги і компенсацій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться працюючим громадянам (у тому числі і працюючим пенсіонерам за умови подання ними довідки про неодержання пільг і компенсацій в органах, які виплачують пенсію) - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами, де громадяни працюють, навчаються або несуть службу.

Судом встановлено, що Позивач до Відповідача № 1 стосовно отримання одноразової компенсації як інвалід 2 групи не звертався і така одноразова компенсація Позивачу не призначалася та не нараховувалася. Таким чином, порушення прав Позивача Відповідачем № 1 допущено не було.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов'язання Відповідача № 1 та Відповідача № 2 в подальшому нараховувати та виплачувати Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положенням статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, є передчасною.

Суд не вбачає у діяннях Відповідача № 1 та № 2 порушень прав і свобод Позивача щодо нарахування та виплати останньому одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, позов, в цілому, є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 6, 19, 95 Конституції України, статей 48, 62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, керуючись статтями 6, 8-12, 14, 18, 69, 71, 72, 159-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним адміністративним судом, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :