Справа № 0840/2843/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Справа № 0840/2843/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Новікової Д.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач» (69084, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, 47 Г)

до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14)

про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач» (далі - позивач) до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає у не укладенні із позивачем договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1;

- визнати договір про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1 між Запорізької об'єднанної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області та ТОВ "Спецпром постач" укладеним з дати спливу робочого дня, наступного за днем отримання контролюючим органом Заяви про приєднання до Договору - 16.01.2018;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпром постач": податкову накладну від 31.01.2018 №1, податкову накладну від 31.01.2018 №2, податкову накладну від 28.02.2018 №3, податкову накладну від 28.02.2018 №4, податкову накладну від 31.03.2018 №5, податкову накладну від 31.03.2018 №6, податкову накладну від 30.04.2018 №7, податкову накладну від 30.04.2018 №8, податкову накладну від 31.05.2018 №9, податкову накладну від 31.05.2018 №10, податкову накладну від 30.06.2018 №11, податкову накладну від 30.06.2018 №12;

- зобов'язати відповідача внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкових накладних датою їх фактичного отримання, а саме: податкову накладну від 31.01.2018 №1 - 05.02.2018, податкову накладну від 31.01.2018 №2 - 05.02.2018, податкову накладну від 28.02.2018 №3 - 05.03.2018, податкову накладну від 28.02.2018 №4 - 05.03.2018, податкову накладну від 31.03.2018 №5 - 11.04.2018, податкову накладну від 31.03.2018 №6 - 11.04.2018, податкову накладну від 30.04.2018 №7 - 14.05.2018, податкову накладну від 30.04.2018 №8 - 15.05.2018, податкову накладну від 31.05.2018 №9 - 05.06.2018, податкову накладну від 31.05.2018 №10 - 05.06.2018, податкову накладну від 30.06.2018 №11 - 05.07.2018, податкову накладну від 30.06.2018 №12 - 05.07.2018.

Ухвалою суду від 18.07.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.08.2018 підготовче судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 18.09.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у той же день.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на 15 січня 2018 року у позивача був відсутній укладений з контролюючим органом договір про визнання електронних документів, у зв'язку з чим 15.01.2018 позивачем направлено до Запорізької ОДПІ заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002. Разом з тим, контролюючим органом необґрунтовано та безпідставно було відмовлено позивачу в укладанні договору про визнання електронних документів, що фактично позбавило позивача можливості подання податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Позивач вважає, що у контролюючого органу були відсутність підстави для відмови в укладанні договору про визнання електронних документів, а документи, які направлялись позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку повинні буті прийняті та внесені до ЄРПН датою їх фактичного отримання.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, а також просив розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що твердження позивача про протиправність відмови контролюючого органу в укладанні договору визнання електронних документів є безпідставними, оскільки позивачем заява про приєднання була подана з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема в заяві позивачем було зазначено електрону адресу для зв'язку з підприємством е/com/ua, проте, зазначена електрона адреса не є офіційною адресою платника податків, оскільки не міститься в ЄДР. Також, відповідач послався на те, що позивач є особливим платником податків, оскільки перейшов на облік до Запорізької ОДПІ ще у 2016 році, разом з тим, станом на сьогодні не перебуває за місцем реєстрації юридичної адреси. Відповідач вважає доводи позивача викладені в позовній заяві безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства України.

Представник відповідача підтримав позицію викладену в письмових поясненнях та просив відмовити у задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04 січня 2018 позивачем складено та направлено до контролюючого органу заяву №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 (а.с.27).

Відповідно до квитанції №2 від 09.01.2018 позивача повідомлено про не прийняття заяви №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002, а в якості підстав для не прийняття Заяви зазначено наступне: «невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків; Наказ Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827 (а.с.22).

Крім того, 15 січня 2018 позивачем складено та направлено до контролюючого органу заяву №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 (а.с.24).

Відповідно до квитанції №2 від 17.01.2018 позивача повідомлено про не прийняття заяви №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002, а в якості підстав для не прийняття Заяви зазначено наступне: «невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків; Наказ Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827 (а.с.26).

Також, судом встановлено, що позивачем протягом січня-липня 2018 року вживались заходи щодо направлення податкових накладних, засобами телекомунікаційного зв'язку, до Єдиного реєстру податкових накладних, а саме: від 31.01.2018 №1, від 31.01.2018 №2, від 28.02.2018 №3, від 28.02.2018 №4, від 31.03.2018 №5, від 31.03.2018 №6, від 30.04.2018 №7, від 30.04.2018 №8, від 31.05.2018 №9, від 31.05.2018 №10, від 30.06.2018 №11, від 30.06.2018 №12, проте, вищевказані податкові накладні не було прийнято, у зв'язку з відсутністю у позивача укладеного договору приєднання, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу.

Позивач, не погодившись з правомірністю відмови в укладанні договору про визнання електронних документів та подальшою відмовою в реєстрації податкових накладних, звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно пп.20.1.7 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право: отримувати від платників податків, платників єдиного внеску та надавати у межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді.

Згідно п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

За правилами п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв'язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв'язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Пунктом 49.4 статті 49 ПК України передбачено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті. Контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для не прийняття податкових накладних від 31.01.2018 №1, від 31.01.2018 №2, від 28.02.2018 №3, від 28.02.2018 №4, від 31.03.2018 №5, від 31.03.2018 №6, від 30.04.2018 №7, від 30.04.2018 №8, від 31.05.2018 №9, від 31.05.2018 №10, від 30.06.2018 №11, від 30.06.2018 №12, стало те, що відсутній укладений з платником договір приєднання, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду адміністративної справи позивач звертався до контролюючого органу з питання укладання договору приєднання, проте, позивачу також було відмовлено в укладанні відповідного договору.

Суд зазначає, що основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 затверджено Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами (далі - Порядок №557), який розроблений відповідно до Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронний цифровий підпис», «Про інформацію», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про телекомунікації», визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб'єктами електронного документообігу.

Відповідно до пункту 2 Порядку №557, договір про визнання електронних документів (далі - Договір) - Договір, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу та укладається шляхом приєднання автора до Договору в цілому шляхом надсилання заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів (далі - Заява про приєднання до Договору).

В свою чергу порядок укладання Договору визначено розділом ІІІ Порядку №557.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №557, юридичні особи, самозайняті особи, податкові агенти, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування набувають статусу СЕД з дати укладення Договору, примірну форму якого визначено у додатку 1 до цього Порядку, шляхом приєднання до нього на підставі Заяви про приєднання до Договору у порядку, визначеному цим розділом.

Згідно пунктів 2-8 розділу ІІІ Порядку №557, автор створює Заяву про приєднання до Договору в електронному вигляді. Усі реквізити Заяви про приєднання до Договору обов'язкові для заповнення. У випадку їх відсутності Заява про приєднання до Договору до розгляду не приймається, формується перша квитанція із зазначенням причини неприйняття та надсилається автору.

Підписувач (в особі якого автор приєднується до Договору) завершує створення Заяви про приєднання до Договору накладенням ЕЦП.

Підписувачем Заяви про приєднання до Договору має бути особа, яка згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) є керівником. За наявності електронної печатки на Заяву про приєднання до Договору спочатку накладається ЕЦП, після нього - електронна печатка.

Підписана Заява про приєднання до Договору шифрується з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та направляється протягом операційного дня у визначеному форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв'язку до контролюючого органу за основним місцем обліку автора.

У разі зміни місцезнаходження або місця проживання автора Заяви про приєднання до Договору, внаслідок чого змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому автор перебуває на обліку, та у разі здійснення автором сплати податків і зборів за місцем попередньої реєстрації до кінця поточного бюджетного року Заява про приєднання до Договору направляється до контролюючого органу за попереднім місцезнаходженням (місцем обліку) автора до кінця поточного бюджетного року. В інших випадках - до контролюючого органу за новим (основним) місцезнаходженням автора.

У разі наявності діючого Договору та у разі зміни місцезнаходження або місця проживання автора, внаслідок чого змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому автор перебуває на обліку, Заява про приєднання до Договору до контролюючого органу за новим місцезнаходженням не направляється.

Після надходження Заяви про приєднання до Договору здійснюється її автоматизована перевірка у порядку, визначеному пунктами 9-11 розділу ІІ цього Порядку.

Заява про приєднання до Договору приймається до розгляду контролюючим органом (визначеним відповідно до пункту 5 цього розділу) у разі, якщо перша квитанція не містить переліку помилок.

Контролюючий орган, яким отримано Заяву про приєднання до Договору, розглядає її протягом одного робочого дня.

Якщо до моменту спливу робочого дня, наступного за днем отримання контролюючим органом Заяви про приєднання до Договору (дата, зафіксована у першій квитанції), контролюючий орган не повідомив автора про приєднання до Договору або відмову в приєднанні до Договору, приєднання автора до Договору здійснюється автоматично у момент спливу такого строку (дата, зафіксована у другій квитанції).

Підтвердженням про приєднання автора до Договору є отримання автором другої квитанції про прийняття Заяви про приєднання до Договору, на яку накладається технологічний сертифікат контролюючого органу.

З наданої до матеріалів адміністративної справи квитанції №2 від 17.01.2018 встановлено, що підставою для відмови в прийнятті заяви про приєднання до Договору стала невідповідність реєстраційних даних автора зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в квитанції №2 від 17.01.2018 відсутнє посилання на те, які саме реєстраційні дані автора не відповідають даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, що свідчить про необґрунтованість відмови у прийнятті Заяви про приєднання.

Під час розгляду справи з пояснень представника відповідача встановлено, що підставою для відмови у прийнятті заяви про приєднання стало те, що платником податку в Заяві про приєднання від 15.01.2018 №1 зазначено е-mail автора е/com/ua, проте, на думку контролюючого органу зазначена електрона адреса не є офіційною адресою платника податків, оскільки не міститься в ЄДР.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Порядку №557, підставами для відмови у прийнятті Заяви про приєднання до Договору та відповідно у приєднанні до Договору є:

відсутність автора на обліку у контролюючому органі;

невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр);

наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

наявність в Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв'язку зі смертю;

наявність діючого Договору.

Відповідно до пункту 2 Порядку №557, електронна адреса автора - адреса електронної пошти (e-mail) - запис, що складається з ідентифікатора, позначки "@" та доменного імені, що ідентифікує поштову скриньку автора, яка використовується автором для листування з контролюючими органами та повідомляється шляхом внесення адреси електронної пошти до облікових даних автора.

Суд зазначає, що чинне законодавства України не містить такої вимоги до електронної адреси автора - адреси електронної пошти (e-mail), як те, що така адреса до подання заяви про приєднання до Договору повинна бути зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Порядку №557 платник податків має право зазначити зручну для нього адресу електронної пошти, яка буде ним використовуватись для листування з контролюючими органами, при цьому в подальшому така інформація щодо адреси електронної пошти вноситься до облікових даних підприємства, зокрема відповідно до приписів розділу ІХ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588.

Щодо твердження контролюючого органу про відсутність позивача за зареєстрованим місцем знаходженням суд не приймає, оскільки відповідно до пункту 9 Порядку №557 зазначені обставини не є підставою для відмови у прийнятті заяви про приєднання до Договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом протиправно відмовлено позивачу в укладенні із позивачем договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1, оскільки Заява про приєднання від 15.01.2018 №1 була подана із дотримання вимог чинного законодавства України, доказів протилежного під час судового розгляду справи не надано.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачем на виконання вимог чинного податкового законодавства України складались та подавались до контролюючого органу засобами телекомунікаційного зв'язку податкові накладні від 31.01.2018 №1, дата подання - 05.02.2018, від 31.01.2018 №2 - 05.02.2018, від 28.02.2018 №3 - 05.03.2018, від 28.02.2018 №4 - 05.03.2018, від 31.03.2018 №5 - 11.04.2018, від 31.03.2018 №6 - 11.04.2018, від 30.04.2018 №7 - 14.05.2018, від 30.04.2018 №8 - 15.05.2018, від 31.05.2018 №9 - 05.06.2018, від 31.05.2018 №10 - 05.06.2018, від 30.06.2018 №11 - 05.07.2018, від 30.06.2018 №12 - 05.07.2018.

Вищевказані податкові накладні не були прийняті та не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з посиланням на те, що відсутній укладений з платником «39821986» договір приєднання, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу.

Разом з тим, як встановлено з під час розгляду адміністративної справи відсутність укладеного з ТОВ «Спецпром Постач» договору про приєднання виникла саме у зв'язку з протиправною відмовою контролюючого органу в прийнятті Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1.

Також, вважає безпідставними посилання на відсутність у посадових осіб позивача чинного посиленого сертифікату відкритого ключа, оскільки з матеріалів справи встановлено, що посилений сертифікат відкритого ключа на ім'я ОСОБА_1 з реєстраційним номером - 0006са9с47 є чинним по 26.12.2018, доказів втрати чинності сертифікатом суду не надано.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем було вжито всіх можливих заходів спрямованих на своєчасне подання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН, проте їх не реєстрація сталася з незалежних від позивача підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром Постач» датою їх фактичного отримання.

Згідно з пунктів 4, 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що для прийняття заяви про приєднання від 15.01.2018 №1 та прийняття спірних податкових накладних виконано всі умови, визначені законом, і прийняття рішення про їх прийняття у даному випадку не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у п.50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (заява №28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп.2836, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п.1 ст.6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п.25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, задоволення позовних вимоги про визнання договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1 між Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області та ТОВ «Спецпром Постач» укладеним та зобов'язання відповідача внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкових накладних ТОВ «Спецпром Постач» датою їх фактичного отримання, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність (пасивна поведінка) з боку відповідача щодо не укладення із позивачем договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1, оскільки фактично контролюючим органом були вчинені дії щодо відмови у прийнятті заяви, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправними дії контролюючого органу щодо такої відмови.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач» (69084, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 47 Г, ) до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14, ) про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо відмови в укладанні з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач» договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1.

Визнати договір про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1 між Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач» укладеним з дати спливу робочого дня, наступного за днем отримання контролюючим органом Заяви про приєднання до Договору - 16.01.2018.

Визнати протиправними дії Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач»: податкову накладну від 31.01.2018 №1, податкову накладну від 31.01.2018 №2, податкову накладну від 28.02.2018 №3, податкову накладну від 28.02.2018 №4, податкову накладну від 31.03.2018 №5, податкову накладну від 31.03.2018 №6, податкову накладну від 30.04.2018 №7, податкову накладну від 30.04.2018 №8, податкову накладну від 31.05.2018 №9, податкову накладну від 31.05.2018 №10, податкову накладну від 30.06.2018 №11, податкову накладну від 30.06.2018 №12.

Зобов'язати Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач» датою їх фактичного отримання, а саме: податкову накладну від 31.01.2018 №1 - 05.02.2018, податкову накладну від 31.01.2018 №2 - 05.02.2018, податкову накладну від 28.02.2018 №3 - 05.03.2018, податкову накладну від 28.02.2018 №4 - 05.03.2018, податкову накладну від 31.03.2018 №5 - 11.04.2018, податкову накладну від 31.03.2018 №6 - 11.04.2018, податкову накладну від 30.04.2018 №7 - 14.05.2018, податкову накладну від 30.04.2018 №8 - 15.05.2018, податкову накладну від 31.05.2018 №9 - 05.06.2018, податкову накладну від 31.05.2018 №10 - 05.06.2018, податкову накладну від 30.06.2018 №11 - 05.07.2018, податкову накладну від 30.06.2018 №12 - 05.07.2018.

У задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльність Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка полягає у не укладенні із позивачем договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1 - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром постач» судовий збір в розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено та підписано 28.09.2018.

Суддя М.С. Лазаренко