Справа № 345/3566/18
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/3566/18
Провадження № 2-а/345/95/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої-судді ОСОБА_1, розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського взводу 2 роти капрала поліції ОСОБА_3 патрульної поліції Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР №650348 від 16.08.2018 року, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16.08.2018 року поліцейським взводу 2 роти капрала поліції ОСОБА_3 патрульної поліції Івано-Франківської області було винесено постанову про адміністративне правопорушення відносно позивача, на підставі якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення в розмірі 425,00 грн. штрафу за те, що 16.08.2018 року о 17 год. 40 хв. рухаючись в с.Слобідка Коломийського району на 148 км транспортним засобом трактор-оприскувач JOHN DEERE д.н.з. НОМЕР_1 по дорозі передбаченій для автомобілів та не представив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. п. 2.1. г, 2.4 а ПДР України. В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що в діях позивача відсутня протиправна поведінка, відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки оприскувач був причеплений до трактора, і він не підлягає обов»язковому страхуванню цивільної відповідальності. Так, відповідно до п.1.5 ст. 1 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах, Тому, позивач вважає, що у цьому законі не розуміється транспортний засіб пристрій, який підпадає під ознаки , вказані в вищеописаному пункті, але щодо якого не встановлено корегуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Також зазначив, що сільськогосподарська техніка, інші механізми підлягають відомчій а не державній реєстрації центральним органом виконавчої влади згідно ст.. 34 ЗУ «Про дорожній рух» та Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів. Тому, вважає , що наявність поліса обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності в осіб, які керують тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами не є обов»язковою. Тому вважаючи дану постанову незаконною він звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідач подав до суду відзив на позов (а.с.10-19), відповідно до якого позов не визнає, з підстав викладених у відзиві, просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_2 у повному обсязі .

Позивач своїм правом подання відповіді на відзив не скористався.

Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що відповідно до постанови серії БР № 650348 від 16 серпня 2018 року виявлено порушення вимог п.27.2 ПДР України (рух по дорозі трактором-оприскувачем , яка передбачена для автомобілів) та не пред»явлення полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліцейським 2 роти капралом поліції ОСОБА_3 патрульної поліції Івано-Франківської області винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 126 ч. 1 КУпАП (а.с.3).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (далі - ПДР). Водій службового транспортного засобу патрульної поліції, для того, щоб припинити водієм ТЗ правопорушення, включив звуковий сигнал та зобов'язав зупинитися водія ТЗ, останній вимогу інспекторів патрульної поліції виконав.

Відповідно до ст. 279 КУпАП відповідач, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у ст. 222 КУпАП, в т.ч. за ст. 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху , а у відповідності до п.2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред»явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до вищевказаного положення згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України та згідно п.2.4.а, пред»явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, запропонована пред»явити страховий поліс, який позивач так і не пред»явив. Тому після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 650348 від 16 серпня 2018 року за 126 ч.1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. та оголошено її зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122, 126 КУпАП.

Позивач в своїй позовній заяві та поясненнях посилається на те, що наявність поліса обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності в осіб, які керують тракторами, самохідними сільськогосподарськими засобами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами не є обов»язковою. Вказав, що інспектор виніс постанову про адміністративне правопорушення, не підтвердивши жодними допустимими і належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком випадків спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконання посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів над іншими, додержанні законності. До того ж, посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. ст.126 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.1 ст.126 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Відповідно до п.1.10 ПДР України учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь в npoueci pyxy на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. Мехатчний транспортний засіб транспортний зaci6, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини i механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до п. п. «а» 27.2 ПДР на автомагістралях i дорогах для автомобілів забороняється рух тракторів, самохідних машин i механізмів. Згідно п.п.2.1та2.4 ПДР: Водій механічного транспортного засобу повинен мати при co6i:

г) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової вщповщальності власників наземних транспортних зacoбів. Boдії, які віпдовідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних зacoбів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) і в відповідності до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил та пред»явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Так, позивач в позовній заяві стверджує, що наявність поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності в осіб, які керують сільськогосподарською технікою не є обов»язковим.

У відповідності до п.п. «в» 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком.

Як вбачається з матеріалів справи , а саме з постанови БР №650348 та фото копії транспортного засобу (а.с.3,20-21) транспортний засіб позивача є зареєстрований із присвоєнням номерного знаку - 13319 АТ. Так, як даний транспортний засіб має номерний знак, то він є допущений до експлуатації та відповідно має управлятися особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Автоцивілка передбачає не страхування трактора, іншого механічного транспортного засобу, а страхування відповідальності особи, яка ними керує та забезпечення відшкодування шкоди, у випадку заподіяної життю, здоров»ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Отже, відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП , відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що в судовому засіданні не доведено, що дії поліцейського взводу 2 роти капрала поліції ОСОБА_3 патрульної поліції Івано-Франківської області щодо винесення постанови у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 були незаконними та неправомірними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 2, 72,73, 77, 90, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297 КАС України, ст.122,126, 245,251,252,258,268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до поліцейського взводу 2 роти капрала поліції ОСОБА_3 патрульної поліції Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР №650348 від 16.08.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ :