Справа № 454/191/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/7208/18

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 серпня 2018 року у справі № 454/191/18 (рішення ухвалено у м. Сокалі судом у складі головуючого судді Струс Т. В.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС, треті особи ОСОБА_3, начальник митного поста «Угринів» ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 митниці ДФС, треті особи ОСОБА_3, начальник митного поста «Угринів» ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача в справі про порушення митних правил № 5793/20900/17 від 26.12.2017, винесену щодо ОСОБА_2 у звязку з тим, що він не є субєктом даного правопорушення;

звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.08.2018 позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_2, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд не врахував, що за кермом автомобіля OPEL VEKTRA (реєстраційний номер WBRU262), ввезеного на територію України 22.08.2017 близько 00 год. 08 хв., перебував ОСОБА_3, який і є власником даного транспортного засобу, що підтверджується показами свідків та договором купівлі-продажу.

Також судом залишено поза увагою, що ОСОБА_3 надавав ОСОБА_2 лише право на керування транспортним засобом OPEL VEKTRA (р. н. WBRU262) у його присутності. Так, 17.08.2017 транспортний засіб OPEL VEKTRA (р.н. WBRU262) первинно ввіз позивач ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_3 перебував за кермом іншого автомобіля «Мерседес Віто» і не мав фізичної змоги керувати одночасно двома транспортними засобами. 21.08.2017 ОСОБА_2 в межах строків, встановлених Митним кодексом України, вивіз автомобіль OPEL VEKTRA (р. н. WBRU262) за межі митної території України.

22.08.2017 вищевказаний транспортний засіб ввозився на митну територію України вже власником транспортного засобу, яким є ОСОБА_3, однак через обставини непереборної сили (поломка двигуна, хвороба дітей), про які повідомлявся митний орган, автомобіль OPEL VEKTRA, р. н. WBRU262, не вдалося вивезти за межі митної території України.

Крім того, суд не звернув уваги, що адміністративне стягнення митним органом накладено на позивача поза межами строку, встановленого частиною 1 статті 38 КУпАП.

Враховуючи, що він, ОСОБА_2, не є субєктом, який вчинив порушення митних правил, оскільки 22.08.2018 не перебував за кермом транспортного засобу OPEL VEKTRA (р. н. WBRU262) та не є його власником, тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про правомірність постанови відповідача № 5793/20900/17 від 26.12.2017.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 16.08.2018 та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 підтримав третя особа ОСОБА_3, який просить апеляційний суд задовольнити вимоги скаржника.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки OPEL VEKTRA (р. н. WBRU262), був оформлений у режимі «транзит» на особу, яка предявляла цей транспортний засіб для митного контролю, декларувала транспортний засіб та подавала відповідні документи, тобто на громадянина ОСОБА_2 Оскільки позивачем не було дотримано строку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що постанова про порушення митних правил № 5793/20900/17 від 26.12.2017 відносно позивача є законною та обґрунтованою.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що постановою заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС - начальником управління протидії митними правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 № 5793/20900/17 від 26.12.2017 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Як зазначено в постанові, під час перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 22.08.2017 о 00 год. 08 хв. через МАПП «Угринів» ОСОБА_1 митниці ДФС громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб OPEL VEKTRA, р. н. WBRU262, VIN WOL000036T5077297, в митному режимі «транзит» без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів на строк, що передбачений нормами статті 95 МК України.

Згідно з даними автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 13.11.2017 не вивозився та у інший митний режим поміщений не був.

ОСОБА_1 митниці ДФС № 8404/10/13-70-78 від 26.10.2017 ОСОБА_2 запрошувався до ОСОБА_1 митниці ДФС для надання пояснень щодо не вивезення транспортного засобу OPEL VEKTRA, р. н. WBRU262, та участі у складенні протоколу про порушення митних правил. Однак в митний орган позивач не зявився.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно з частиною 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), які припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх офіційного виявлення, тобто з часу фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. Тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого митним органом у встановленому порядку.

Враховуючи наведені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що вчинене позивачем правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 МК України, було триваючим та фактично виявленим лише в ході провадження у справі про порушення митних правил, на яке позивач запрошувався листом ОСОБА_1 митниці ДФС № 8404/10/13-70-78 від 26.10.2017, тому строки притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення митних правил та накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_2 не ввозив автомобіль марки OPEL VEKTRA, р. н. WBRU262, оскільки не є власником та не перебував за кермом даного транспортного засобу, а перебував в ньому лише в якості пасажира, то такі є безпідставними з огляду на таке.

Як видно з доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 надавав ОСОБА_2 право на керування транспортним засобом OPEL VEKTRA, р. н. WBRU262, який був первинно ввезений позивачем на митну територію України 17.08.2017 та вивезений ним же за її межі 21.08.2017.

22.08.2017 при повторному вїзді транспортного засобу OPEL VEKTRA, р. н. WBRU262, ОСОБА_2 знаходився в даному автомобілі в якості пасажира, а за кермом перебував ОСОБА_3

Згідно пункту 1.1 частини 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, встановлено, що у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Отже, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою, яка має право користування (розпорядження) даним транспортним засобом.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення осіб від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджуються відповідними документами.

В той же час, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено в пункті 2 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 (далі - Порядок № 657), відповідно до якого обовязковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

аварія небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 розділу 8 Порядку № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Згідно з доводами позовної заяви, апеляційної скарги, транспортний засіб OPEL VEKTRA, р. н. WBRU262, не був вивезений за межі митної території України у строк, встановлений статтею 95 МК України, у звязку з аварійною поломкою двигуна та електрообладнання, а також у звязку з перебуванням власника транспортного засобу ОСОБА_3 за кордоном, який сподівався, що автомобіль вивезе його дружина ОСОБА_6, яка цього не могла зробити у звязку з хворобою їхніх трьох малолітніх дітей.

Беручи до уваги обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що поломка транспортного засобу не могла завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов'язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов'язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених статтею 95 МК України.

Інші обставини, наведені ОСОБА_2, в розумінні частини 1 статті 460 МК України не є обставинами непереборної сили, які могли б бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення статті 95 МК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що постанова відповідача у справі про порушення митних правил № 1599/30500/17 від 23.08.2017 є обґрунтованою та законною, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 серпня 2018 року у справі № 454/191/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9