Справа № 233/4194/18
Суддя: Бєлостоцька О. В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4194/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

за участю секретаря Теліціної О.О.,

позивача -

відповідача -

представника третьої особи -

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому зазначив, що 07 серпня 2018 року він керував транспортним засобом ОСОБА_3, д/н НОМЕР_1 на автошляху М-22 Полтава-Олександрія, де на 52 км його було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що на автомобілі відсутні задні грязезахисні фартухи та бризковики, які передбачені конструкцією автомобіля, що є порушенням п. 31.4.7 (е) Правил дорожнього руху України. Відносно нього було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. З вказаною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач на його думку діяв неправомірно, зважаючи на те, що передбачених підстав для зупинки транспортного засобу не було. В порушення норм закону відповідач не предявив своє посвідчення, не пояснив причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу, також, не розяснив позивачеві права та обовязки, передбачені Конституцією України та КУпАП, відмовив у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи у звязку із необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Зазначив, що винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 175717 від 07 серпня 2018 року не містить жодних відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. На його думку працівник патрульної служби не мав права притягувати його до адміністративної відповідальності без доказів та без з*ясування всіх обставин справи, порушення ним правил дорожнього руху фактично не зафіксоване, а пояснення позивача не взято до уваги. Вважає, що порушене його право ознайомитися з доказами, які вказують на вчинення правопорушення і на які посилається відповідач, навіть, якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора, та у разі відмови надати такий відеозапис для ознайомлення можна вважати, що такого доказу не існує. Зазначив, що інспекторами поліції фактично було проведено перевірку технічного стану його автомобіля, але у порушення діючого законодавства акт перевірки не було складено та не була видана його копія. Відповідачем не було виявлено обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом*якшують і обтяжують відповідальність, не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, відповідач діяв упереджено та з грубим порушенням норм законодавства. Враховуючи викладене, просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ВР № 175717 від 07 серпня 2018 року, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з*явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує (а.с. 18).

Відповідач - інспектор роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 у судове засідання не з*явився, просив розглянути справу за його відсутності, надав відзив на позовну заяву (а.с.37-44), в якому зазначив, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України і правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Відповідач посилався на те, що в позові позивач не заперечує, що у встановлений час та місці керував транспортним засобом, на якому був відсутній задній грязезахисний фартух і бризковик, що є порушенням п.п. 31.4.7 «е» ПДР України. У порушення п.п. 31.5, 9.9 ПДР України на транспортному засобі не була ввімкнена аварійна сигналізація, тому вимога зупинити транспортний засіб була правомірною. Доводи позивача щодо того, що на автомобілі «розірвало колесо» і водій продовжував рух, дотримуючись запобіжних заходів з виконання вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР України, не заслуговують на увагу та не відповідають дійсності, не підтверджені належними та допустимими доказами. Твердження позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення так само не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції. Під час з*ясування фактичних обставин справи в усних поясненнях водій не заперечував відсутності на автомобілі заднього грязезахисного фартуху і бризковика. Усні пояснення позивача на місці розгляду справи факту вчиненого правопорушення не спростовували, свідчили про невірне тлумачення водієм ПДР, суперечили вимогам п.п. 31.4.7 «е» ПДР України. Передбачені Конституцією України та КУпАП права були роз*яснені позивачеві, на місці розгляду справи водій від надання письмових пояснень відмовився, жодних клопотань не заявляв, доказів на підтвердження дотримання ПДР не надавав. Постанову було оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи, надано її копію. Відповідність обладнання транспортного засобу вимогам безпеки була перевірена візуально, як це передбачено ДСТУ. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом*якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тож доводи позивача в цій частини також не заслуговують на увагу. Також, з позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (справа № 536/583/17 від 14 лютого 2018 року) вбачається висновок, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Застосування у визначених законом випадках процедури скороченого провадження, що передбачає зокрема фіксацію адміністративного порушення і накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці його вчинення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тож, оскаржувана постанова складена у відповідності до норм діючого законодавства. Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, у судове засідання не з*явився, просив розглянути справу за його відсутності, надав письмові пояснення (а.с.25-32), зазначивши що заперечує проти задоволення адміністративного позову та вважає його необґрунтованим та недоведеним. Оскаржувана постанова складена відповідачем у відповідності до норм діючого законодавства, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Факт порушення ПДР України, а саме відсутності на автомобілі заднього грязезахисного фартуху і бризковика, позивачем не заперечується. Доводи позову щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції, яку додано до пояснень (а.с.32). Незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

З*ясувавши позицію позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, відтворивши наданий представником третьої особи - Управління патрульної поліції у м.Кременчуці диск з відеозаписом, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ВР № 175717, складеної інспектором роти № 1 БПП у м.Кременчуг УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 07 серпня 2018 року ОСОБА_1 на автошляху М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом ОСОБА_3, д/н НОМЕР_1, на якому був відсутній задній грязезахисний фартух та бризковик, що є порушенням п. 31.4.7 (е) Правил дорожнього руху України, у звязку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.51).

Суд, дослідивши зміст оскаржуваної постанови від 07 серпня 2018 року, вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на те, що вказана постанова підписана ОСОБА_1 без будь-яких заперечень та зауважень стосовно змісту викладених у ній відомостей, зокрема щодо порушення інспектором процедури під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Судом був досліджений відеозапис, наданий представником третьої особи Управління патрульної поліції у м.Кременчуці, з якого чітко вбачається, що 07 серпня 2018 року відповідачем по справі під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП було розяснено зміст ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, право оскаржити дії інспектора у випадку їх неправомірності; відповідно до ст. 279 КУпАП відповідачем було предявлено службове посвідчення та повідомлено про те, яка справа буде розглядатись та в чому полягає порушення Правил дорожнього руху України, якого припустився ОСОБА_1

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху за ч.ч. 1,2,3,5,6 статті 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 31.4.7.е) Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, за відсутності передбаченого конструкцією бампера або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Статтею 279 КУпАП передбачено обовязок посадової особи, що розглядає справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, оголосити склад колегіального органу або повідомити відомості про посадову особу, яка розглядає дану справу; розяснити особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки та заслухати пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаня зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши досліджені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова від 07 серпня 2018 року за формою та змістом відповідає ст. 283 КУпАП; відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Доводи позивача ОСОБА_1 з приводу порушення відповідачем процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженим судом диском з відеозаписом, якого вбачається, що відповідач розяснив ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, дотримався вимог ст. 279 КУпАП.

Суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той же час як відповідач довів правомірність свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, спростувавши доводи останнього про порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1, в позові послався, в тому числі на те, що бризковик та крило на автомобілі були пошкоджені саме 07 серпня 2018 року під час руху автомобілю, а він продовжував керувати ним, дотримуючись запобіжних заходів, але належних допустимих та достовірних доказів на підтвердження цієї обставини позивач не надав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та залишення постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП серія ВР № 175717, винесеної 07 серпня 2018 року інспектором роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 без змін.

Згідно ст.139 КАС України суд вважає, що судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 7,9, 121 КУпАП, п.31.4.7 е) Правил дорожнього руху України керуючись ст. ст. 6, 77, 139, 243, 244, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серія ВР № 175717, винесену 07 серпня 2018 року інспектором роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя