Справа № 826/13037/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2018 року № 826/13037/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування»
простягнення штрафу у розмірі 17 000, 00 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі -позивач) з адміністративним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Планета страхування» , відповідач) до Державного бюджету України, на рахунок територіального управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника на балансовий рахунок 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації за доходами 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106) штраф у сумі 17 000, 00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 копійок).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено дану справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не сплачено штраф у розмірі 17 000, 00 грн., який виник на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 14 квітня 2017 року № 454/467/13-4/14/П про застосування штрафних санкцій за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

При цьому, позивач звертає увагу, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 14 квітня 2017 року № 454/467/13-4/14/П відповідачем не оскаржувалася, та не була виконана самостійно.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Подані до суду письмові заперечення обґрунтовано протиправністю постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 14 квітня 2017 року № 454/467/13-4/14/П та порушення позивачем при її прийнятті вимог пункту 2.4 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, яке затверджено Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20 листопада 2012 року №2319, що мало прояв у неодноразовому застосовані до ПрАТ «Страхова компанія «Планета Страхування» штрафної санкції за невиконання Розпорядження №437 від 25.02.2016 року.

13.12.2017 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлена матеріалами справи, 25.02.2016 року Нацкомфінпослуг винесено Розпорядження № 437 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» за порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг, яким зобов'язано ПрАТ «СК «Планета Страхування» усунути порушення та повідомити Нацкомфінпослуг з наданням підтверджуючих документів у термін до 08.03.2016 року.

В подальшому, Нацкомфінпослуг на підставі вказаного розпорядження проведено перевірки та за її результатами було складено Акти про правопорушення, вчинені ПрАТ «СК «Планета Страхування» на ринку фінансових послуг від 28.03.2016 року № 193/13-14/13/5, від 24.05.2016 року № 324/13-14/13/5, від 05.10.2016 року № 660/13-14/13/4, від 28.11.2016 року № 752/13-14/13/4.

На підставі вказаних актів, прийнято наступні постанови про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг № 149/13-15/13/5 від 13.04.2016 року на суму 1 700, 00 грн., № 211/13- 15/13/5 від 10.06.2016 року на суму 3 400, 00 грн., № 425/13-15/13/4 від 21.12.2016 року на суму 17 000, 00 грн.

Окрім цього, 28.03.2017 року Нацкомфінпослуг складено акт про правопорушення, вчинені ПрАТ «СК «Планета Страхування» на ринку фінансових послуг № 467/13-4/14, яким зафіксовано, що на дату складання Акту відповідачем не надано документів на виконання вимог Розпорядження № 437.

На підставі вказаного Акту 14.04.2017 року прийнято постанову № 454/467/13-4/14/П про накладення штрафної санкції (штрафу) на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Планета страхування» за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг до ПрАТ "СК «Планета Страхування» застосовано штрафну санкцію у розмірі 17 000, 00 грн.

Оскільки зазначена сума штрафу акціонерним товариством у добровільному порядку сплачена не була, позивач відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» звернувся до суду із позовом про стягнення штрафу.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року № 2664-ІІІ (далі - Закон № 2664-ІІІ, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 2664-ІІІ Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України, здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Згідно із статтею 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Пунктом 3 частини першою статті 41 Закону України «№ 2664-ІІІ встановлено, що уповноважений орган застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення Уповноваженого органу про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 40 Закону № 2664-ІІІ Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу:

1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення;

2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи;

3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону;

4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг;

5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію;

6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи;

7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги;

8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій;

9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року за №2319 затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, яке визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування заходів впливу.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, комісія може застосовувати такі заходи впливу:

1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення;

2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи;

3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;

4) тимчасово зупиняти (обмежувати) або анулювати (відкликати) ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг;

5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію;

6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи;

7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги;

8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій;

9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Пунктом 2.2 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги передбачено, що рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Відповідно до пункту 2.4 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги у разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

Якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу, а саме - зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення, що в свою чергу повинно бути оформлено письмовим розпорядженням.

Як встановлено вище, позивачем вимоги розпорядження Нацкомфінпослуг від 25.02.2016 року № 437 відповідачем не виконано.

У зв'язку з невиконанням зазначеного розпорядження, постановами Нацкомфінпослуг:

- № 149/13-15/13/5 від 13.04.2016 року на позивача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн., який в добровільному порядку ним не сплачено.

- № 211/13-15/13/5 від 10.06.2016 року на позивача накладено штраф у розмірі 3 400, 00 грн., який в добровільному порядку ним не сплачено

- № 425/13-15/13/4 від 21.12.2016 року на позивача накладено штраф у розмірі 17 000, 00 грн., який в добровільному порядку ним не сплачено;

- № 454/467/13-4/14/П від 14.01.2017 року на позивача повторно накладено штраф у розмірі 17 000, 00 грн., який в добровільному порядку ним не сплачено

Пунктом 2.4 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги передбачено порядок повторного застосування до особи заходів впливу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, зокрема: якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу, а саме - зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення, що в свою чергу повинно бути оформлено письмовим розпорядженням.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою Нацкомфінпослуг від № 454/467/13-4/14/П від 14.04.2017 року, позивачем порушено порядок застосування до особи заходів впливу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, та вчетверте застосовано до позивача такий захід впливу, як штраф, за невиконання одного і того ж розпорядження від 25.02.2016 року № 437, що в свою чергу суперечить положенням статті 61 Конституції України якою визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналогічна позиція викладене в постанові Верховного суду від 21.06.2018 року по справі № 826/15547/16 (провадження № К/9901/41900/18).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Відповідача штрафних санкцій у розмірі 17 000 грн. на підставі постанови Нацкомфінпослуг № 454/467/13-4/14/П від 14.01.2017 року, яка не відповідає вимогам закону.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (, 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін