Справа № 2а-9953/09/0470
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2а-9953/09/0470

адміністративне провадження № К/9901/16136/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 2а-9953/09/0470

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон-ЛТД» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені;

за касаційною скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Олійник В. М.) від 12 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (колегія суддів у складі: Головко О. В., Ясенової Т. І., Суховарова А. В.) від 14 березня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У липні 2009 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон ЛТД» (далі - ТОВ «Грифон ЛТД»), в якому просило стягнути адміністративно-господарські санкції у розмірі 83 468,98 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3205,44 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не забезпечено виконання нормативу робочих місць з працевлаштування інвалідів у 2008 році, а саме 14 робочих місць.

3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалась.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 05 лютого 2018 року касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 2а-9953/09/0470 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження на 19 вересня 2018 року.

10. 19 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 26 вересня 2018 року.

11. Станом на 26 вересня 2018 року заперечення або відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до ліцензії МВС України № 507558 позивач - ТОВ «Грифон ЛТД» здійснює ліцензійну діяльність з надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян.

13. ТОВ «Грифон ЛТД» до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008 рік за формою 10-ПІ від 14 квітня 2009 року, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві становить 377 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 1 особа.

14. На підставі наданого звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008 рік Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів проведено невиїзну перевірку стану виконання ТОВ «Грифон ЛТД» ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», за результатами якої складено Акт № 283 від 06 травня 2009 року.

15. Перевіркою встановлено невиконання підприємством нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, звіт надано з помилкою, а саме не вірно зазначено кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», за висновками перевіряючи їх кількість має становити 15 осіб, таким чином сума адміністративно-господарських санкцій становить 83468,98 грн.

16. ТОВ «Грифон ЛТД» вказані кошти не сплачені у добровільному порядку, що стало підставою для нарахування пені та звернення позивача до суду з позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, зазначив, що специфіка господарської діяльності позивача фактично передбачає, при обчисленні кількості місць для працевлаштування інвалідів, виключення з числа працівників осіб, які за станом здоров'я і фізичного розвитку відповідно до висновку закладу охорони здоров'я не можуть виконувати обов'язки з охорони майна або громадян. Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про належне виконання відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ) щодо виконання нормативів працевлаштування інвалідів, а тому позивачем безпідставно застосовано до ТОВ «Грифон ЛТД» адміністративно-господарських санкції у сумі 83468,98 грн.

18. В своїй оцінці суди попередніх інстанцій виходили з наступного законодавчого регулювання спірних правовідносин.

18.1. Відповідно до ст. 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

18.2. Згідно ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

18.3. Відповідно до п. 1.5 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 14 грудня 2004 року № 145/1501, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2004 року за № 1678/10277, ліцензійні умови є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян, та отримали відповідну ліцензію

18.4. Пунктом 3.2 встановлено, що охоронники, охоронці повинні відповідати кваліфікаційним вимогам, визначеним наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336 «Про затвердження Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників.

18.5. Відповідно до пп. 4.7.2 п. 4.7 Ліцензійних умов не залучаються до охоронної діяльності громадяни які за станом здоров'я і фізичного розвитку відповідно до висновку закладу охорони здоров'я не можуть виконувати обов'язки з охорони майна або громадян.

19. Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що специфіка діяльності підприємства відповідача значно звужує коло осіб, на місцях яких може працювати особа з обмеженими фізичними можливостями. Відповідно до облікового складу ТОВ «Грифон-ЛТД», загальна чисельність працівників складала 377 осіб. Із вказаної кількості 339 осіб працювали охоронниками.

20. На підприємстві відповідача працював один інвалід, що свідчить про дотримання останнім нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

21. Суд апеляційної інстанції в своєму рішенні відступив від правової позиції Верховного Суду України, викладеної, зокрема, в постановах від 09 грудня 2014 року (справа № 21-523а14) та від 27 травня 2014 року(справа № 21-119а14), адже правовідносини, що були предметом розгляду у вказаних адміністративних справах, не є подібними до правовідносин в даній справі, адже останні є специфічними, пов'язаними з ліцензійною діяльністю у сфері послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян.

22. Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що накладення адміністративно-господарських санкцій у сфері правовідносин, що регулюються Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» можливе у випадку винної протиправної поведінки особи, яка полягає у незабезпеченні та не здійсненні заходів щодо працевлаштування інвалідів відповідно до нормативів визначених законом.

Проте обставини справи свідчать про належне виконання відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо виконання нормативів працевлаштування інвалідів.

23. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що в порушення Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, акт перевірки від 06 травня 2009 року № 283 не був вручений ТОВ «Грифон ЛТД», про що останнім зазначено в запереченнях до позову. Вказана обставина не спростована позивачем жодними доказами, як і не доведено в суді про повідомлення відповідача про початок проведення перевірки, що також свідчить про порушення порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю та, як наслідок, протиправність нарахування адміністративно-господарських санкцій відповідачу.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

24. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»: «підприємства самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів і забезпечують працевлаштування інвалідів». А виконання нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч. 1 ст. 19 вважається працевлаштування підприємством …інвалідів, для яких це місце роботи є основним (ч. 5 ст. 19 Закону). Відповідальність за незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів покладена на керівників підприємств, які несуть відповідальність у встановленому законом порядку (ч. 10 ст. 19 Закону).

Згідно ст. 19 Закону визначено, що підприємства «самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць».

Як слідує із звіту відповідача за 2008 рік ним не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 14 осіб. За невиконання нормативу відповідач повинен був самостійно, в термін до 15 квітня 2009 року, сплатити 83468,98 грн. адміністративно-господарських санкцій.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

26. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів (ч. 9 ст. 19).

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку (ч. 10 ст. 19).

Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону (ч. 11 ст. 19).

27. Відповідно до ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

28. Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

29. Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації незалежно від форми власності зобов'язані щомісяця подавати місцевим центрам зайнятості адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

30. Як свідчать матеріали справи, загальна чисельність працівників ТОВ «Грифон-ЛТД» складала 377 осіб, а тому у відповідності до вимог ст. 19 Закону № 875-ХІІ, який має вищу юридичну силу ніж Наказ Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємства і МВС України від 17 грудня 2004 року № 145/1501, яким керувався відповідач у 2008 році, відповідач повинен був створити 15 робочих місць для працевлаштування інвалідів. Проте, відповідачем створено лише 1 робоче місце. Крім того, відповідач у 2008 році не здійснював інформування центру зайнятості про наявність вільних вакансій для працевлаштування інвалідів шляхом подання відповідних звітів, що підтверджується листом центру зайнятості Жовтневого району м. Дніпропетровська /а. с. 7/.

31. Колегія суддів також звертає увагу, що ч. 2 ст. 19 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Отже, вказаними положеннями Закону № 875-ХІІ підприємствам надано право самостійно розраховувати кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, у відповідності до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ.

Тобто, відповідач повинен був розрахувати кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, як визначено у ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ, і у звіті за 2008 рік зазначити норматив, розрахований у відповідності до вимог Закону № 875-ХІІ.

Натомість відповідач самостійно визначив норматив за 2008 рік у кількості 1 особи із кількості працівників (38 осіб), зазначивши, що до охоронної діяльності не залучаються громадяни, які за станом здоров'я і фізичного розвитку не можуть виконувати обов'язки охорони майна або громадян, а тому при розрахунку адміністративно-господарських санкцій особи, які займають посади охоронців не повинні враховуватися.

32. Будь-яких підтверджень, факту виконання відповідачем у повному обсязі нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування у спірний період та факту подання відповідачем звітів форми 3-ПН за січень - грудень 2008 року матеріали справи не містять.

33. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позиція судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову є помилковою.

34. Щодо висновку суду апеляційної інстанції про порушення позивачем Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, а саме не повідомлено відповідача про початок проведення перевірки, колегія суддів зазначає, що позивачем проведена невиїзна перевірка стану виконання відповідачем ст. 19 та ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», яка у відповідності до вказаного Порядку проводиться на підставі звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів. В даному випадку перевірка проведена на підставі поданого відповідачем звіту форми 10-ПІ за 2008 рік.

Положеннями Порядку не передбачено інформування підприємств про початок проведення чи здійснення невиїзної перевірки.

35. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

36. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - скасуванню, оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 2а-9953/09/0470 скасувати.

Прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон-ЛТД» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 83468,98 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3205,44 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб