Справа № 826/11985/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2018 року № 826/11985/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Навітас Інжинірінг»
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Навітас Інжинірінг» (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 3, код ЄДР: 39337473) (далі - позивач, ТОВ «Навітас Інжинірінг») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 9, код ЄДР: 39513550) (далі - відповідач, ДПІ у Святошинському районі), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 14.12.2015 № про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 10882,64 грн. за період з 21.05.2015 по 31.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки відповідно до платіжного доручення від 12.02.2015 № 303 на суму 3110,25 грн. та платіжного доручення від 04.03.2015 № 319 на суму 6084,00 грн. позивачем було своєчасно сплачено єдиний соціальний внесок за січень та лютий 2015 року, про що листами від 20.02.2015 № 0215/05 та від 16.03.2015 позивач повідомив відповідача.

При цьому, як зазначає представник позивача у позовній заяві, 22.04.2015 позивач листом № 0415/10 звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою надати інформацію щодо не виконання зобов'язань по сплаті ЄСВ.

В той же час, представник товариства також вказав на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 у справі № 910/7251/15-г за позовом ТОВ «Навітас Інжинірінг» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зобов'язано банк виконати платіжні доручення, зокрема, від 12.02.2015 № 303 на суму 3110,25 грн. та від 04.03.2015 № 319 на суму 6084,00 грн. Як стверджує представник позивача, рішення Господарського суду м. Києва не оскаржувалося та набрало законної сили. Однак, зважаючи на те, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було визнано неплатоспроможним, рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 у справі № 910/7251/15-г виконано не було.

Таким чином, зважаючи на викладене, представник позивача наголосив, що не сплата ЄСВ за січень-лютий 2015 року відбулась саме з вини ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з огляду на що просив задовольнити позов та скасувати спірне рішення.

Відповідач надіслав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив про те, що як свідчать дані картки особового рахунку позивача в період з 21.02.2015 по 30.10.2015 за останнім обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 3110,24 грн. на підставі поданих 2015 році звітів, у зв'язку з чим, податковим органом нараховано позивачу штрафні санкції у розмірі 10029,29 грн. та нарахована пеня 853,35 грн., з огляду на що представник позивача наголошує на правомірності прийнятого рішення та безпідставності позовних вимог.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 12.10.2017 № 4870 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 19.10.2017 вказану адміністративну справу прийнято до свого провадження суддею Кармазіним О.А. та призначено до судового розгляду.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 30.11.2017 суд, на підставі приписів ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV, продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час

Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ТОВ «Навітас Інжинірінг» в силу п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

14.12.2015 ДПІ у Святошинському районі прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за несвоєчасну сплати єдиного соціального внеску за період з 21.02.2015 по 30.10.2015 до ТОВ «Навітас Інжинірінг» застосовано штраф у розмірі 10029,29 грн. та нараховано пеню у розмірі 853,35 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 29.12.2015 ТОВ «Навітас Інжинірінг» звернулося до ГУ ДФС у м. Києві зі скаргою № 1215/14, однак рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 28.01.2016 № 1431/10/26-15-10-16 про результати розгляду первинної скарги, рішення від 14.12.2015 № залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Позивач, вважаючи вказане рішення таким, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За приписами ч.ч. 5, 7 та 8 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, в силу приписів норми п. 1 ч. 10 ст. 9 зазначеного Закону днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ч. 11 ст. 9, ч. 10 та 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Отже, днем сплати єдиного внеску є саме списання коштів з рахунку платника податків та зарахування таких коштів на рахунок органів доходів і зборів.

Разом з тим, суд зазначає, що п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з п. 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Крім того, приписами п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до пп. 16.5.2 п. 16.2 ст. 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Відповідно до п. 1.29 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно з п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язано з моментом подання ним до банку платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань та прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів з вини банку платник податків не несе відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2018 у справі № 823/1985/17 (№ К/9901/50540/18), від 22.05.2018 № К/9901/19084/18 (номер рішення в ЄДРСР 74173329).

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем у зв'язку із несплатою позивачем єдиного соціального внеску за період з 21.02.2015 до 30.10.2015.

Так, на підтвердження сплати єдиного соціального внеску за січень та лютий 2015 року позивачем надано платіжні доручення від 12.02.2015 № 303 на суму 3110,25 грн. із призначенням платежу *:101.39337473 ЄСВ із заробітної плати за січень 2015 року (а.с. 20) та від 04.03.2015 № 319 на суму 6084,00 грн. із призначенням платежу *:101.39337473 ЄСВ із заробітної плати за лютий 2015 року (а.с. 22).

Також досліджуючи зміст вказаних платіжних доручень, суд зазначає, що на останніх міститься відмітка ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» «Одержано банком» « 12.02.2015» та « 04.03.2015», що, в силу п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», свідчить про завершення ініціювання переказу для ТОВ «Навітас Інжинірінг».

Більш того, в матеріалах справи міститься рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2016 у справі № 910/7251/15-г за позовом ТОВ «Навітас Інжинірінг» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яким зобов'язано банк виконати платіжні доручення, зокрема, від 12.02.2015 № 303 на суму 3110,25 грн. та від 04.03.2015 № 319 на суму 6084,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили 26.06.2015, однак банком так і не було виконано.

Господарським судом м. Києва у справі № 910/7251/15-г відносно вищезгаданих платіжних доручень встановлено наявність грошових коштів на рахунку позивача відповідно до довідки від 16.03.2015 № 30-15/373, виданою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з якою залишок коштів на рахунку ТОВ «Навітас Інжинірінг» № 5301 складав 275769,52 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, а також зважаючи на те, що платіжні доручення від 12.02.2015 № 303 на суму 3110,25 грн. та від 04.03.2015 № 319 на суму 6084,00 грн. прийняті банком до виконання та не виконанні останнім не з вини позивача, а на рахунку ТОВ «Навітас Інжинірінг» було достатньо коштів для сплати єдиного соціального внеску шляхом списання коштів з рахунків платника податків та зарахування таких коштів на рахунок органу доходів і зборів, суд дійшов висновку, що позивачем своєчасно та у повному обсязі виконано обов'язки, пов'язані із сплатою єдиного соціального внеску за період січень та лютий 2016 року, з огляду на що рішення від 14.12.2015 № про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 10882,64 грн. за період з 21.05.2015 по 31.10.2015 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності спірного рішення від 14.12.2015 № про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 10882,64 грн. за період з 21.05.2015 по 31.10.2015, а вимоги позивача є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Навітас Інжинірінг» (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 3, код ЄДР: 39337473) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 14.12.2015 № про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 10882,64 грн. за період з 21.05.2015 по 31.10.2015, прийняте Державною податковою інспекцію у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 9, код ЄДР: 39513550).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Навітас Інжинірінг» (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 3, код ЄДР: 39337473) сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 9, код ЄДР: 39513550).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін