Справа № 817/1655/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2018 року м. Рівне №817/1655/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача: представник ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро" (далі ТОВ "Радивилів Агро", позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.03.2018 за № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати військового збору на загальну суму 12339,58 грн. та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.03.2018 за № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 281734,24 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами перевірки позивача у березні 2018 посадовими особами контролюючого органу було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважає, що висновки податкового органу, зазначені в акті перевірки, та які лягли в основу вказаних податкових повідомлень-рішень, не відповідають дійсності та спростовуються первинними документами. Так, у встановлені законом строки позивачем було сплачено податок на доходи фізичних осіб з орендної плати за 2017, однак у платіжних дорученнях помилково вказаний інший код бюджетної класифікації. Також, зазначено, що відповідачем неправомірно нараховано штрафні (фінансові) санкції та пеня, оскільки наведені відповідачем відомості не ґрунтуються на даних первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку позивача. Крім того, зауважено, що позивачем своєчасно та у повному обсязі сплачено військовий збір за жовтень та листопад 2017. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 21.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 20.08.2018 о 16:30 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87).

Ухвалою від 20.08.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні 03.09.2018. В судовому засіданні 03.09.2018 оголошено перерву до 17.09.2018.

Відповідач у поданому на позовну заяву відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Вказав на те, що посадовими особами контролюючого органу в ході позапланової виїзної перевірки позивача було виявлено ряд порушень податкового законодавства, на підставі яких і прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважають, що вказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовані, правомірні та не підлягають скасуванню. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позивних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що в період з 15.02.2018 по 21.02.2018 посадовими особами ГУ ДФС у Рівненській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Радивилів Агро" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №623/17-0014-01/34463783 від 28.02.2018 (том 1 а.с.23-74).

У висновках даного акту перевірки, з урахуванням відповіді за заперечення від 20.03.2018 за №2468/10/17-00-13-06-04 (том 1 а.с.81-88) відповідачем зафіксовано, зокрема, порушення:

- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період з 05.09.2017 по 20.12.2017 в сумі 1678337,89 грн.;

- п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5,1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ, ст.168, п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, а саме: ТОВ "Радивилів Агро" станом на 31.12.2017 не перераховано до бюджету утриманого військового збору із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за жовтень-листопад 2017 в сумі 4335,72 грн.: жовтень 2017 3524,66 грн., листопад 2017 811,06 грн.

На підставі вказаних висновків 21.03.2018 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким ТОВ "Радивилів Агро" збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати військового збору на загальну суму 12339,58 грн., в т.ч. 4335,72 грн. - податкове зобов'язання, 7874,83 грн. штрафні (фінансові санкції), 129,03 грн. пеня (том 1 а.с.18).

№, яким ТОВ "Радивилів Агро" збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 281734,24 грн., в т.ч.252054,32 грн. штрафні (фінансові) санкції, 29679,92 грн. пеня (том 1 а.с.20).

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями 27.11.2017 за №02-3/339 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою, в якій просив їх скасувати (а.с.26-28).

29.05.2018 за результатами адміністративного оскарження (том 1 а.с.89-99) Державною фіскальною службою України прийнято рішення №18487/6/99-99-11-01-01-25, згідно з яким вищевказані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга без задоволення (том 1 а.с.100-106).

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "Радивилів Агро" збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 281734,24 грн., ґрунтується на висновках податкового органу про порушення позивачем пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно перераховано узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період з 05.09.2017 по 20.12.2017 в сумі 1678337,89 грн.

Так, в акті перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення, зазначено, що "в цілому по підприємству податок на доходи фізичних осіб, визначений відповідно до вимог Податкового кодексу України, склав 4664588,10 грн., фактично перераховано до бюджету 3816701,38 грн. податку по термінах сплати, що настали. Сальдо на 01.06.2015 4296,52 грн. (Д-т). Станом на 31.12.2017 сальдо по податку на доходу фізичних осіб складає 843590,20 грн. (К-т). За даними платника ТОВ "Радивилів Агро" податок на доходи фізичних осіб за період з 01.06.2015 по 31.12.2017 склав 4664588,10 грн., перераховано податок на доходи фізичних осіб за даними обліку платника ТОВ "Радивилів Агро" 4537028,14 грн. Сальдо станом на 01.06.2015 4296,52 грн. Д-т, Сальдо станом на 31.12.2017 123263,44 грн. К-т. Розбіжність між даними перевірки та даними обліку платника податків ТОВ "Радивилів Агро" станом на 31.12.2017 сальдо К-т 720326,76 грн., яка виникла в результаті того, що платником відображено по Д-т 641.1 виплати ПДФО, які фактично сплачено на розрахунковий рахунок 00421 код платежу 18010600 орендна плата з юридичних осіб відповідно до платіжних доручень №20 від 05.09.2017 на суму 145341,61 грн., №38 від 25.09.2017 на суму 6831,52 грн., №36 від 25.09.2017 на суму 28201,89 грн., №42 від 26.09.2017 на суму 203400 грн., №40 від 26.09.2017 на суму 78260,86 грн., №44 від 29.09.2017 на суму 223602,48 грн., №72 від 01.11.2017 на суму 34643,68 грн. Станом на момент підписання акта перевірки сплата податку на доходи фізичних осіб за кодом платежу 11010400 у сумі 720282,04 грн. відсутня".

З такими висновками податкового органу суд не погоджується з огляду на таке.

Зі змісту платіжних доручень №20 від 05.09.2017 на суму 145341,61 грн., №38 від 25.09.2017 на суму 6831,52 грн., №36 від 25.09.2017 на суму 28201,89 грн., №42 від 26.09.2017 на суму 203400 грн., №40 від 26.09.2017 на суму 78260,86 грн., №44 від 29.09.2017 на суму 223602,48 грн., №72 від 01.11.2017 на суму 34643,68 грн., долучених до матеріалів справи (том 2 а.с.164-179), вбачається, що позивачем кошти на загальну суму 720282,04 грн. з призначенням платежу "010400 податок на доходи фізичних осіб з орендної плати за 2017" сплачено на розрахунковий рахунок 00421 код платежу 18010600 орендна плата з юридичних осіб, тобто на інший розрахунковий рахунок.

У зв'язку з цим, позивач у своїх листах від 15.11.2017, 27.12.2017 та 27.02.2018 просив відповідача помилково сплачені кошти згідно з зазначеними платіжними дорученнями зарахувати в рахунок сплати податку на доходи фізичних осіб 0421 код 11010400 (том 2 а.с.219-221).

Листом від 01.12.2017 за №2068/ФОП/17-00 ГУ ДФС у Рівненській області залишило заяву позивача від 15.11.2017 без розгляду у зв'язку з наявністю податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 20971,30 грн. (том 3 а.с.21). На спростування твердження відповідача про наявність такого податкового боргу, позивач надав докази оскарження податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2017, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 20971,30 грн. (а.с.27-50), а отже вказане податкове зобов'язання не було узгоджене та не могло вважатися податковим боргом.

За результатами розгляду заяви ТОВ "Радивилів Агро" від 27.12.2017 відповідно до службової записки Дубенського управління ДФС у Рівненській області заяву позивача передано управлінню моніторингу доходів та обліково-звітних систем для зарахування кошів в бюджет та для підготовки висновків (том 3 а.с.23).

Суд звертає увагу, що в силу вимог п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Разом з тим, нормами Бюджетного кодексу України, а саме: частиною першою статті 43 та частиною п'ятою 5 статті 45 передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету або встановлення обставин, які перешкоджали платнику податків здійснити таку сплату без наявності його вини.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Тобто, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, зокрема, з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16.06.2015 у справі 21-377а15 та Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 у справі №813/4266/17, 12.06.2018 у справі №826/1/16 та від 21.08.2018 у справі №826/14371/17.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивач як платник податків вчинив дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб з орендної плати до Державного бюджету, правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій відсутні, а податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2018 в цій частині безпідставне та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку правильності перерахування податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходів громадян за паї в період з серпня 2017 по грудень 2017, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно п.п.168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Положеннями п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України передбачено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Так, актом перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення від 20.03.2018 за №24687/10/17-00-13-06-04 (том 1 а.с.81-88), зафіксовано, що в порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України позивачем несвоєчасно перераховано узгоджені суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період з 05.09.2017 по 20.12.2017 в загальному розмірі 1678337,89 грн.

Суд з такими висновками податкового органу не погоджується з огляду на невідповідність даних, зазначених в акті перевірки, та первинними документами позивача.

Так, в Реєстрі 1 вказаного акту перевірки відповідачем по даті виплаті доходу за 31.08.2017 в колонці "Дт 6855 Сума виплати доходу" зазначено суму 1914181,50 грн., в колонці "Сума ПДФО до сплати" зазначено суму 344552,67, в колонці "Граничний термін сплати ПДФО" - 05.09.2017.

Однак, перевіряючими особами не було взято до уваги той факт, що сума виплати доходу у розмірі 1914181,50 грн. включає:

- суму виплаченого 31.08.2017 доходу у розмірі 620434,70 грн. (499449,93 грн. без врахування податків), ПДФО з якої у розмірі 111678,25 грн. підлягає сплаті 05.09.2017;

- нарахований, але не виплачений дохід у розмірі 1293746,80 грн., ПДФО з якої у розмірі 232874,42 грн. підлягає сплаті 30.09.2017.

А отже, відповідачем неправомірно розраховано суму ПДФО у розмірі 232874,42 грн. по терміну сплати 05.09.2017.

Як слідує зі змісту Реєстру 1 (том 1 а.с.84), в подальшому по датам виплати доходу за період з 05.09.2017 по 29.09.2017 контролюючим органом наводяться суми ПДФО до сплати по виплаченому доходу у менших розмірах (117797,23 грн. по даті виплати 05.09.2017, 89182,07 грн. по даті виплати 07.09.2017, 112504,96 грн. по даті виплати 12.09.2017, 117172,18 грн. по даті виплати 14.09.2017, 89638,21 грн. по даті виплати 20.09.2017, 29532,01 грн. по даті виплати 25.09.2017, 226499,63 грн. по даті виплати 26.09.2017, 179026,59 грн. по даті виплати 29.09.2017), ніж фактично підлягає сплаті згідно з первинними документами та даними бухгалтерського обліку позивача (145341,61 грн., 111801,24 грн., 145341,61 грн., 146341,61 грн., 111801,24 грн., 35033,41 грн., 281660,86 грн. та 224273,28 грн. відповідно), що в загальній сумі становить ці ж 232874,42 грн. (том 1 а.с.109, том 2 а.с.233). Отже, відповідачем в акті перевірки відображено недостовірні дані щодо граничних строків сплати ПДФО у розмірі 232874,42 грн.

Далі в Реєстрі 1, зокрема, по даті виплати 31.10.2017 в колонці "Сума виплати доходу Дт" зазначено 437601,67 грн., з якої ПДФО у розмірі 78768,30 підлягає сплаті 03.11.2017, по даті виплати 30.11.2017 в колонці "Сума виплати доходу Дт" зазначено 57577,59 грн., з якої ПДФО у розмірі 10363,97 грн. підлягає сплаті 05.12.2017 та по даті виплати 29.12.2017 в колонці "Сума виплати доходу Дт" зазначено 931371,89 грн., з якої ПДФО у розмірі 167646,94 грн. підлягає сплаті 04.01.2018 (том 1 а.с.85). Проте, з долучених до матеріалів справи первинних документів вбачається, що станом на 31.10.2017, 30.11.2017 та 29.12.2017 виплати позивачем по даному рахунку не здійснювалися. Інші дані щодо сум виплати доходу та розрахованого ПДФО із зазначенням граничного строку сплати податку також містять розбіжності з наявними у матеріалах справи первинними документами позивача та даними бухгалтерського обліку (том 1 а.с.109-250, том 2 а.с.1-218).

Вказане свідчить, що відповідачем в розрахунку нарахування та виплати ПДФО за вересень-грудень 2017 зазначено відомості, що не відповідають даним первинним документам та бухгалтерського обліку, що в свою чергу, призвело до неправомірного нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій та пені за цей період.

За таких обставин, зважаючи на те, що судом в ході розгляду справи встановлено, що податковим органом під час проведення перевірки не враховано всі дані первинних документів позивача та бухгалтерського обліку, а в акті перевірки відображені недостовірні відомості, податкове повідомлення-рішення від 21.03.2018 за № є неправомірним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині до задоволення.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 21.03.2018, суд зазначає наступне.

Згідно п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.1.1, п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до абз.1 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу

Отже, коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податкового кодексу України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 вказаного Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Відповідно до п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Враховуючи вище наведене, суд зазначає, що п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України передбачено відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Судом встановлено, що в основі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення лежать висновки податкового органу про порушення позивачем п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5,1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ, ст.168, п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, а саме: ТОВ «Радивилів Агро» станом на 31.12.2017 не перераховано до бюджету утриманого військового збору із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за жовтень-листопад 2017 в сумі 4335,72 грн.: жовтень 2017 3524,66 грн., листопад 2017 811,06 грн.

Так, в акті перевірки перевіряючими особами зазначено про "не сплату, не перерахування (не своєчасну сплату) податковим агентом в граничний термін сплати військового збору під час виплати доходу на користь платників податків військового збору утриманого із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за період х 01.03.2015 по 31.12.2017 всього на загальну суму 6442,42 грн., в т.ч. за жовтень 2017 по терміну сплати 28.11.2017 податок в сумі 6442,42 грн. фактично перераховано 30.11.2017 55,90 грн., 07.12.2017 723, 39 грн.,11.12.2017 1968,07 грн., 15.12.2017 123,80 грн., 19.12.2017 123,80 грн., 21.12.2017 33,54 грн., 21.12.2017 221,80 грн., 28.12.2017 3104,77 грн. Також станом на 31.12.2017 не перераховано до бюджету утриманого військового збору із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за жовтень-листопад 2017 в сумі 4335,72 грн., а саме: жовтень 2017 3524, 66 грн., листопад 2017 811,06 грн." (том 1 а.с.53-54).

У "Реєстрі несвоєчасного перерахування та не перерахування до бюджету утриманих сум військового збору за період, що перевірявся" в колонці "Утримано податку к-т, грн." за жовтень 2017 зазначено суму 58861,86 грн. із визначенням граничних термінів сплати з 29.09.2017 по 28.11.2017 (том 1 а.с.53).

Разом з тим, згідно з первинними документами позивача та даними бухгалтерського обліку, зокрема, по рахунку 642, у жовтні 2017 ТОВ "Радивилів Агро" утримано військового збору у загальному розмірі 39176,96 грн. (станом на 03.10.2017 5197,35 грн., 05.10.2017 19254,91 грн., 31.10.2017 14724,70 грн.), що свідчить про зазначення в акті перевірки недостовірної інформації, що не ґрунтується на первинних документах позивача та даних бухгалтерського обліку, та в свою чергу, потягнуло встановлення несвоєчасного перерахування військового збору до бюджету на загальну суму 6442,42 грн. за жовтень 2017 та не перерахування утриманого військового збору за жовтень 2017 в сумі 3524, 66 грн. та листопад 2017 в сумі 811,06 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок головний бухгалтер ТОВ "Радивилів Агро" ОСОБА_5 також пояснила, що товариством сплачено (перераховано) до бюджету утриманий військовий збір із сум нарахованої/ виплаченої орендної плати за вказаний період та станом на 31.12.2017 недоїмка по сплаті військового збору була відсутня.

З огляду на встановлене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2018 ґрунтується на недостовірних даних, зазначених в акті перевірки, та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує також, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" (заява № 36985/97) суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення 21.03.2018 за № та за № не відповідають вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України згідно з якими, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро" (вул.Колгоспна,43, с.Михайлівка, Радивилівський район, Рівненська область, 35544, ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12, м.Рівне,33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 21.03.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро" зі сплати військового збору, пені на загальну суму 12 339,58 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 21.03.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро" зі сплати податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 281 734,24 грн.

Стягнути на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро" суму судового збору у розмірі 4 411 (чотири тисячі чотириста одинадцять) грн. 11 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень відповідача - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2018 року.

Суддя Борискін С.А.