Справа № 0840/2912/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 вересня 2018 року Справа № 0840/2912/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши у порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (69027, м. Запоріжжя, вул. Снайперська, 16)

до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69014)

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 липня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач або Шевченківське ОУПФУ м. Запоріжжя), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 139,5%, починаючи з 06.03.2017, з дати призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 23 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №0840/2912/18.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04.06.1987 позивач отримував пенсію за вислугою років. З 23.03.2017 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказує на те, що оскільки він народився 11.09.1941, то для нього передбачений загальний пенсійний вік - 60 років, які йому виповнилось 11.09.2001. Проте, із заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся лише 23.03.2017, у зв'язку з чим вважає, що оскільки ним було виявлено бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, то розмір пенсії підлягає підвищенню на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку. Зазначає, що 30.10.2017 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 139,5%, проте, відповідачем протиправно та необґрунтовано відмовлено у проведенні перерахунку. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві (вх. від 23.08.2018 №26512) проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень послався на те, що однією із обовязкових умов для підвищення розміру пенсії за віком, відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є не одержання пенсіонером жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 зазначеного Закону. Разом з тим, ОСОБА_1 з 04.06.1987 отримував пенсію за вислугу років. Також відповідач вказує, що заява від 13.06.2018 подана позивачем за невстановленою формою, у звязку з чим розглянута в порядку звернення громадян. Крім того, зазначає про пропущення позивачем строку звернення до суду в частині зобовязання здійснити перерахунок з 23.03.2017. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 народився 11 вересня 1941 року.

З 04.06.1987 позивач перебував на обліку в Головному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що не заперечується сторонами.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати.

1.09.2001 позивачу виповнилося 60 років.

З 23.03.2018 позивача за його заявою переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

13.06.2018 позивач звернувся звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням підвищення, передбаченого ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме застосування підвищення розміру пенсії на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя від 02.07.2018 № 337/В-1 ОСОБА_1 повідомлено, що він не має права на підвищення пенсії, яке передбачене ст. 29 Закону, оскільки до призначення пенсії за віком йому виплачувалася пенсія за вислугою років.

Не погоджуючись з такими діями ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058).

Відповідно до приписів статті 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно статті 5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» призначено з 23.03.2017, тобто у віці старше 60 років.

При цьому, сторонами не заперечується та обставина, що право на отримання пенсії за віком, відповідно до умов Закону №1058, ОСОБА_1 набув з 12.09.2001.

Судом встановлено, що після призначення пенсії за вислугу років з 04.06.2017 до 18.12.2013 позивач продовжував працювати та сплачувати страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону №1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позивач набув права на вихід на пенсію за віком з 11.09.2001, а фактично скористався таким правом лише з 23.03.2017, при цьому до 18.12.2013 продовжував працювати та сплачувати страхові внески, то відповідно має право на отримання пенсії з підвищенням розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Так, суд зазначає, що пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначено з 23.03.2017, а з 04.06.1987 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Отже, доводи відповідача про те, що оскільки ОСОБА_1 у 1987 році скористався правом виходу на пенсію за вислугу років та на час призначення пенсії за віком мав статус пенсіонера, підвищення розміру пенсії не застосовується, є необґрунтованими.

Щодо тверджень ОСОБА_2 ОУПФУ м. Запоріжжя про те, що заява про перерахунок подана позивачем не за формою, встановленою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, суд зазначає наступне.

В прохальній частині заяви від 13.06.2018 позивач просив Шевченківське ОУПФУ м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого статтею 29 Закону №1058 за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 139,5%, починаючи з 23.03.2017.

Листом від 02.07.2018 № 337/В-1 позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення відповідного перерахунку, у звязку з тим, що позивач на момент призначення пенсії за віком вже перебував на обліку в органі Пенсійного фонду та отримував пенсію за вислугу років.

При цьому, жодних посилань на те, що заява позивача про здійснення перерахунку пенсії на відповідає встановленій формі, відповідь ОСОБА_2 ОУПФУ м. Запоріжжя не містить, у звязку з чим суд вважає, що зазначена обставина не є підставою для відмови у проведенні перерахунку пенсії.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам, встановленим чинним законодавством України.

Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, суд виходить з того, що відповідно до частини четвертої статті 45 Закону №1058 перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Позивач звернувся до ОСОБА_2 ОУПФУ м. Запоріжжя з відповідною заявою 13.06.2018, а отже перерахунок призначеної йому пенсії за віком необхідно здійснити з 01.06.2018.

Посилання позивача на звернення із завою про перерахунок 30.10.2017 суд не приймає, оскільки доказів отримання органом Пенсійного фонду вказаної заяви (вхідного штемпелю на примірнику заяви; копії рекомендованого повідомлення про вручення) суду не надано; факт отримання вказаної заяви відповідачем не визнається (лист від 02.07.2018 №337/В-1).

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача включити до розрахунку пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 139,5%, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону №1058 при цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, визначення відсотка, на який має бути підвищено пенсію позивачеві, законом віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду після перевірки відповідних даних, тобто до його дискреційних повноважень.

За таких обстави, враховуючи те, що відповідачем відповідний розрахунок не проводився, доказів протилежного суду не надано, суд приходить до висновку про передчасність заявлених позовних вимог в частині підвищення пенсії саме на 139,5 відсотків та відсутність підстав для їх задоволення у вказаній частині. Крім того, згідно даних трудової книжки позивача останні відомості про роботу датовані 18.12.2013 звільнення за власним бажанням, а не березнем 2017 року, як помилково зазначає позивач.

Окремо суд зазначає, що посилання позивача на постанову Комунарського районного суду від 12.06.2017 по справі №336/1136/17 не беруться до уваги, оскільки судом за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/66223263 на сайті Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що дане судове рішення не стосується ОСОБА_1І, а винесено щодо іншої особи, яка отримувала пенсію за вислугу років з 29.12.2004 відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704,80 грн. Позивачем помилково сплачено 736,40 грн., проте стягненню з бюджетних асигнувань відповідача підлягає саме визначена законодавством сума 704,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (69027, м. Запоріжжя, вул. Снайперська, 16; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А; ) щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (69027, м. Запоріжжя, вул. Снайперська, 16; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

3. Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А; ) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (69027, м. Запоріжжя, вул. Снайперська, 16; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 01.06.2018.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок присудити на користь ОСОБА_1 (69027, м. Запоріжжя, вул. Снайперська, 16; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 24.09.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко