Справа № 0240/2306/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 вересня 2018 р. Справа № 0240/2306/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці

про: визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (далі - Відповідач) про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що за наслідками перерахунку пенсії, проведеного на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року по справі №127/19915/14-а, розмір його пенсії був розрахований із включенням таких складових заробітної плати як матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят та виходячи із 80% від суми заробітної плати, тоді як мав би бути розрахований виходячи із 90% заробітної плати. З метою проведення повторного перерахунку пенсії в розмірі 90% суми заробітної плати, 16.05.2018 року Позивач звернувся до Відповідача із відповідною заявою, однак листом від 08.06.2018 року його було повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії із розрахунку 90% заробітної плати.

Не погоджуючись зі такою відмовою, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд зобовязати Відповідача здійснити перерахунок пенсії станом на 22.05.2018 року, нарахованої на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року по справі №127/19915/14-а, з включенням таких складових заробітної плати як: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят, які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства, застосувавши норму, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (11.05.2010 року), тобто 90% місячної заробітної плати.

Ухвалою від 16.07.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано Позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою від 30.07.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено Відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 04.09.2018 року вирішено продовжити розгляд та вирішення даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 26.09.2018 року.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Зокрема зазначив, що він не був обізнаний про те, що весь розмір його пенсії буде перерахований виходячи із 80% заробітної плати, а вважав, що 80% буде застосовано лише до сум матеріальної допомоги. З огляду на викладене, вважає, що під час розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області справи №127/19915/14-а працівники пенсійного фонду ввели його в оману, внаслідок чого було порушено його права, а тому він і звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою їх відновлення.

Представник Відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином. Разом із тим, позиція представника відповідача з приводу заявлених позовних вимог викладена у поданому ним відзиві на позовну заяву, у якому останній зазначає, що перерахунок пенсії Позивача в розмірі 80% заробітної плати був проведений на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року по справі №127/19915/14-а, а тому підстави для проведення повторного перерахунку пенсії виходячи з 90% заробітної плати, відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 11.05.2010 року призначено пенсію за віком відповідно до закону України «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати.

В подальшому, у звязку із звільненням Позивача, 03.03.2014 року йому було проведено перерахунок пенсії із більшого заробітку (7616,00 грн.) та виходячи із 80% заробітної плати.

Разом із тим, не погоджуючись із діями Відповідача щодо неврахування до складових заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та премії до свят, Позивач 16.09.2018 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області.

Встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014 року, по справі №127/19915/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням в розрахунок матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят та зобов"язано управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи з 80% заробітної плати, включивши до розрахунку як складові заробітної плати матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят згідно довідки Центрального територіального департаменту національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №277 від 09.09.2014 р. і виплатити недоплачену суму з 18.08.2014 р. В решті позову відмовлено.

На виконання зазначеної постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії Позивачу виходячи із 80% заробітної плати та із включенням до розрахунку як складові заробітної плати матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят згідно довідки Центрального територіального департаменту національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №277 від 09.09.2014 р.

Разом із тим, як зазначає Позивач у позовній заяві, із листа управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №153/І-1 від 11.05.2018 року йому стало відомо, що Відповідачем під час двох попередніх перерахунків було порушено чинне законодавство, а саме застосовано відсотковий розмір від заробітної плати 80%, а не 90%, як того вимагало законодавство, чинне на момент призначення йому пенсії.

З огляду на викладене, 12.07.2018 року Позивач звернувся до відповідача із листом, у якому просив усунути порушення, допущені при обчислені пенсії, та перерахувати розмір його пенсії виходячи із 90% заробітної плати. Однак, листом від 08.06.2018 року №191/І-1 у здійсненні відповідного перерахунку йому було відмовлено.

Наведені обставини зумовили звернення Позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Законом України "Про державну службу" (№3723-ХІІ, чинного, на час спірних правовідносин) врегульовано суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу. ОСОБА_2 визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працювали в державних органах та їх апараті.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2, 6 статті 33 Закону №3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Частиною 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі №21-430а11, у постановах Верховного суду від 10.04.2018 року у справі №695/3489/16-а, від 21.02.2018 року у справі № 234/10573/17, від 05.06.2018 року у справі №442/4543/16-а.

Із наведеного слідує, що позивач має право на здійснення перерахунку пенсії із врахуванням до заробітку, з якого розраховується її розмір, сум, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, Позивач уже звертався до Вінницького міського суду Вінницької області із вимогами щодо перерахунку пенсії із включенням до заробітку, з якого розраховується розмір пенсії, таких складових заробітної плати як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят.

Так, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року по справі №127/19915/14-а було зобовязано управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи з 80% заробітної плати, включивши до розрахунку як складові заробітної плати матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят згідно довідки Центрального територіального департаменту національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №277 від 09.09.2014 р. і виплатити недоплачену суму з 18.08.2014 р.

Разом із тим, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, Позивач зазначає, що здійснюючи перерахунок пенсії на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року, Відповідач безпідставно застосував положення Закону, які визначають розмір пенсії на рівні 80% заробітної плати.

Надаючи оцінку даним посиланням Позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що обставини, які стосуються необхідності проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи саме з 80% заробітної плати, уже були предметом дослідження Вінницького міського суду Вінницької області в межах справи №127/19915/14-а та постановою від 19.11.2014 року, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014 року, зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи саме з 80% заробітної плати.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставин, що стосуються визначення розміру пенсії ОСОБА_1 виходячи саме з 80% заробітної плати, на думку суду, не потребуються додаткового доказування, позаяк є встановленими постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року по справі №127/19915/14-а, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014 року.

Крім того, суд критично оцінює посилання Позивача на те, що він не був обізнаний про те, що розмір його пенсії буде перерахований виходячи із 80% заробітної плати, оскільки, як слідує із змісту описової частини постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року по справі №127/19915/14-а, ще у 2014 році Позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням 80% сум заробітної плати державного службовця, перерахованої йому в березні 2014 року, включивши до розрахунку як складові заробітної плати матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, премії до свят.

При цьому, саме відмова Відповідача у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії з врахуванням 80% сум заробітної плати державного службовця, перерахованої йому в березні 2014 року та із включенням до складових заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, премій до свят, була предметом розгляду Вінницького міського суду Вінницької області в межах справи №127/19915/14-а.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРОПУ 37979905).

Повний текст рішення складено 01.10.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна