Справа № 378/856/18
Суддя: Гуртовенко Р. В.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 378/856/18
Провадження № 2-а/378/23/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2018 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Гуртовенко Р. В.,

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за адміністративним ОСОБА_1 до начальника сектору №2 групи реагування патрульної поліції Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся з вказаним позовом ОСОБА_1, посилаючись на те, що вдень, точного часу не памятає, 22 серпня 2018 року він, керуючи транспортним засобом марки «МТЗ-80» державний №10559АІ в с. Полковниче Ставищенського району Київської області був зупинений відповідачем. Разом з ним у тракторі знаходився власник даного транспортного засобу ОСОБА_3. Не пояснивши причину зупинки, не показавши посвідчення поліцейського, відповідач запросив його до автомобіля, який стояв обабіч дороги без проблискових маячків, де і склав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18№ 817328 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія в нього були, але він чітко відповів, що покаже їх як тільки переконається, що відповідач поліцейський. Проте відповідач не предявив йому посвідчення поліцейського та поліцейський жетон. Під час складення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення відповідач не розяснив йому прав передбачених ст. 268 КУпАП. Відтак вважає дії відповідача протиправними, а його постанову такою, що підлягає скасуванню.

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову відповідача відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18№ 817328 від 22 серпня 2018 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Додатково суду зазначив, що відповідач не вимагав у нього для перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, а підізвав до патрульного автомобіля, який стояв через дорогу навпроти трактора та склав постанову про накладення адміністративного стягнення. Вручивши йому постанову, відповідач сказав, що якщо захоче, то може її оскаржити до суду.

Відповідач - начальник сектору №2 групи реагування патрульної поліції Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що 22 серпня 2018 року, близько 18 год. 00 хв. він разом із своїми співробітниками на патрульному автомобілі здійснювали патрулювання і перебували в с. Полковниче Ставищенського району Київської області. Проїжджаючи по сільській вулиці помітив, що назустріч їде трактор з причепом, на який було навантажено круглі соломяні тюки, що не були закріплені. Тому позивача було зупинено. Він підійшов до трактора та назвав свою посаду і прізвище. Попросив надати реєстраційні документи на трактор та посвідчення водія. На що позивач йому відмовив, пояснивши, що документи відсутні, він їх не брав на поле, бо міг загубити. В тракторі із позивачем перебував ОСОБА_3, який підтвердив слова позивача. Він склав відносно останнього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та розяснив йому його права за ст. 268 КУпАП.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

22 серпня 2018 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 817328 за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 за непредявлення для перевірки посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, якою до останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, що підтверджується копією постанови (а. с. 3).

Відповідно до копії посвідчення водія ОСОБА_1 має відкриту категорією, яка дає йому право керувати трактором (а. с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він оспорював постанову під час її винесення, протокол про дане адміністративне правопорушення відповідач не складав.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу).

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст. ст. 268, 280 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Кодексу протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 КУпАП зазначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З 08 серпня 2015 року вказану статтю Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху № 596-VIII від 14 липня 2015 року, доповнено ч. 2, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

У частині першій статті 277 даного Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Отже, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття обєктивного і справедливого рішення (вчинення дії), зокрема, із порушенням права позивача користуватися під час розгляду справи юридичною допомогою адвоката, тобто права на захист.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що відповідачем всупереч ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

З огляду на вищевказане суд зазначає про наступне.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

При цьому, у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, п. 18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому (їй) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол останнім складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції.

Виходячи зі змісту положень КУпАП суд зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Оскільки, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, дія положення ч. 1 статті 258 КУпАП не поширюється, і позивач оспорював допущене порушення під час розгляду справи на місці зупинки, - винесена уповноваженими на те особами постанова без складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірною і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача негайно та безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування доводів позивача.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме оспорювана постанова підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області.

Керуючись ч. 1 ст. 126, 245, 256 ч. 1, 257, 258, 268, 276, 277, 278, 279, 280, 289, 290 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 94, 242-244, 250, 255, 286, пунктом 15.5 Розділу VII „Перехідні положення КАС України (у редакції Закону №2147-VІІІ) КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника сектору №2 групи реагування патрульної поліції Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 серії ДПО18 № 817328 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст.126 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. В. Гуртовенко