Справа № 0440/6613/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року Справа № 0440/6613/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
03.09.2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту звернення його із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме з 25 лютого 2018 року, та сплатити її, з урахуванням періоду роботи на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті «Павлоградська» Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» з 28 грудня 1999 року по 29 травня 2001 року, як пільгового стажу роботи за позицією 1.1а, підрозділом 1, розділу 1 Списку №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 25.02.2018 року позивач знаходиться на обліку в управлінні обслуговування громадян ОСОБА_2 відділу обслуговування громадян ( сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах. Пенсія розрахована згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На момент призначення пенсії загальний стаж позивача складав 29 років 09 місяців 25 днів. За підрахунками позивача його пільговий стаж на підземних роботах з повним робочим днем в шахті має складати: 15 років 09 місяців 13 днів.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» встановлено особливості пенсійного забезпечення працівників, на яких поширюється даний Закон та визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрі України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Період з 28.12.1999 по 29.05.2001 на шахті «Павлоградська» ДХК «Павлоградвугілля» до пільгового стажу не зараховано, оскільки, зазначений період не був охоплений атестацію робочого місця. Атестація робочого місця на підприємстві проводилась згідно наказів від 28.12.1994 № 289к та від 29.05.2001 №467. Отже, перерва в атестації припала на період з 28.12.1999 по 29.05.2001р., тому період роботи з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року до пільгового стажу не врахований. Позивач вважає, що відповідачем було неправомірно не враховано зазначений період роботи, оскільки вказана посада відноситься до Списку № 1 та він працював повний робочий день під землею, що підтверджується трудовою книжкою. Щодо посилання відповідача на відсутність атестації робочого місця в період з 28.12.1999 по 29.05.2001р. зазначає, що відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
Представником відповідача надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено,що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 25.02.2018 року та отримує пенсію за віком по Списку №1, яка розрахована за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IY від 09.07.2003 року.В пільговий стаж позивача за списком №1 (шахтарі) зараховано періоди з 10.03.1986 по 21.04.1986, з 01.08.1988 по 12.10.1995, з 01.12.1995 по 19.01.1999 на ДВАТ Тернівськешахтобудівельне управління №3, з 25.01.1999 по 27.12.1999, з 30.05.2001 по 03.03.2002 на шахті «Павлоградська» ДХК «Павлоградвугілля». Предметом спору є зарахування періоду роботиз 28.12.1999 року по 29.05.2001 року. Відповідач зазначає, що вказаний період роботи не був зарахований до пільгового стажу правомірно, оскільки для зарахування періоду роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідне підтвердження не лише наявності професії в Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженому Кабінетом Міністрів України, але і підтвердження роботи повний робочий день та шкідливих факторів роботи через атестацію робочого місця. Оскільки у спірний період атестація робочого місця не проводилась, то він не може бути зарахований до пільгового стажу роботи. З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
26.09.2018 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність відмови відповідача в зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком по Списку №1, яка розрахована за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IY від 09.07.2003 року.
Згідно трудової книжки серії БТ-1 № 4072554 до пільгового стажу роботи за Списком № 1Кисіля ОСОБА_3 відносяться наступні періоди трудової діяльності:
- з 21.04.1986 року по 30 травня 1988 року військова служба;
- з 01.08.1988 року по 12.10.1995 року працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті (наказ № 125-к від 01.08.1988 року);
- з 16.10.1995 року по 29.11.1995 року працював підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем в шахті шахта Західно-Донбаське обєднання «Павлоградвугілля» (наказ 151-к від 16.10.1995 року);
- з 01.12.1995 року по 19.01.199 року працював підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем в шахтіТернівськогошахтобудівельного управління ДВАТ (наказ № 140-к від 04.12.1995 року);
- з 25.01.1999 року по 03.03.2002 року працював підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем в шахті «Павлоградська» ДВАТ «Павлоградвугілля» (наказ № 10 від 25.01.1999 року).
Пільговий стаж позивача, що надає право на призначення пенсії за Списком № 1, який було зараховано органом Пенсійного фонду, складає 14 років 8 місяців 29 днів.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що предметом спору у даній справі є зарахуваннядо пільгового стажу періоду роботи позивача з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті.
Підставою для відмови органом Пенсійного фонду в зарахуванні періоду роботи позивача роботи з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року до пільгового стажу стала відсутність атестації робочого місця у вказаний період.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 в період з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року працював на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Павлоградська» ДВАТ «Павлоградвугілля».
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (637-93-п) встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні приписи викладені у п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. N 637(далі за текстом - Порядок №637), якими визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналізуючи викладені норми суд приходить до висновку, що основним документом, підтверджуючим трудовий стаж, є трудова книжка.
У спірний період роботи позивача був чинний Список N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає
право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. N 162.
Як вбачається із розділу 1 Списку №1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у ньому мається позиція 1010100а, до якої відносяться а) Всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Таким чином, з урахуванням даних, наявних в трудовій книжці позивача, період роботи з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року на посаді підземногоелектрослюсаря 4 розряду на шахті «Павлоградська» ДВАТ «Павлоградвугілля»є пільговим стажем роботи за Списком №1.
Щодо посилання відповідача про не зарахування до пільгового стажу вказаного періоду з підстав відсутності атестації робочого місця суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що атестація робочих місць на шахті «Павлоградська» ДХК «Павлоградвугілля» проводилась згідно наказу № 289 від 28.12.1994 року, наступна проводилася згідно наказу № 467 від 29.05.2001 року.
Таким чином, перерва в атестації становитьз 28.12.1999 року по 29.05.2001 року.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п'ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки обов'язок проведення атестації покладається на керівника підприємства, а умови праці позивача залишалися незмінними значний проміжок часу, непроведення чергової атестації робочого місця за умовами праці в період з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року, при наявності попередньої та наступної атестацій робочого місця і незмінності умов праці, не можуть обмежувати гарантії працівника на зарахування пільгового стажу його роботи і отримання пенсії на пільгових умовах.
Крім того, не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа N1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, щоправосуддя в Україніздійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейськихстандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейськоїкомісії з прав людини.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача у відзиві на позов на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2018 року у справі № 444/1671/17 щодо обовязкової наявності документального підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця для зарахування періоду роботи до пільгового стажу, є помилковим, у звязку з тим, що обставини, які були предметом розгляду у справі № 444/1671/17 є відмінними від розглядуваної справи, оскільки у даній справі сутність спору не у відсутності документів підтверджуючих проведення атестації посади взагалі, а непроведення однієї чергової атестації при умові попереднього та подальшого проведення атестації.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, висновок відповідача щодо не можливості зарахувати ОСОБА_1 Андрійовичустаж роботи в період з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року є помилковим.
З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч. 2 ст. КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
На підставі ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
На виконання вимог цієї норми постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) (далі Порядок)
Відповідно до п.1.1. Порядку заява про призначення (перерахунок) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Згідно п. 1.7 Порядку днем звернення за призначенням (перерахунком) пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Як визначено п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2018 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з додаванням до пільгового стажу спірного періоду його роботи.
Рішенням № 22/03.12-19 від 10.08.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в проведенні такого перерахунку.

В адміністративному позові позивачем не ставиться питання про скасування зазначеного рішення, хоча воно породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в перерахунку пенсії з додаванням пільгового стажу.

При цьому, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене та з метою повного та ефективного захисту прав, свобод інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 22/03.12-19 від 10.08.2018 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 08.08.2018 р. (заяву та документи зареєстровано за № 3565) з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи на шахті «Павлоградська» Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року.

Позовна вимога про здійснення перерахунку пенсії з зарахуванням періоду роботи на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті «Павлоградська» Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» з 28 грудня 1999 року по 29 травня 2001 року, як пільгового стажу роботи за позицією 1.1а, підрозділом 1, розділу 1 Списку №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року не підлягає задоволенню, оскільки в період роботи позивача був чинним Список N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. N 162.

Позовна вимога про здійснення перерахунку пенсії з 25.02.2018 р. задоволенню не підлягає в звязку з наступним.

Частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 року визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, право позивача має бути відновлено з 01.03.2018 р.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 22/03.12-19 від 10.08.2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з додаванням пільгового стажу.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 08.08.2018 р. (заяву та документи зареєстровано за № 3565) з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи на шахті «Павлоградська» Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» з 28.12.1999 року по 29.05.2001 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати в розмірі 704,80 грн. стягнути на користь ОСОБА_1(АДРЕСА_1, 51400, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Наб. Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) за рахунок його бюджетних асигнувань.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.

Суддя (підпис) ОСОБА_4