Справа № 825/820/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2018 року

Київ

справа №825/820/17

адміністративне провадження №К/9901/62326/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі №825/820/17 за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання ДФС України оформити всі необхідні документи, подання про призначення пенсії і разом з його заявою від 15.05.2015 про призначення пенсії направити до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 позовну заяву ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії було залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії передано за предметною підсудністю до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.10.2017 у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду даного позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.10.2017 повернуто апелянту.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27.02.2018 у задоволенні заяви представника Державної фіскальної служби України про залишення без розгляду адміністративного позову - відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано Державну фіскальну службу України вчинити дії щодо оформлення та подання документів про призначення пенсії згідно заяви ОСОБА_2 від 15.05.2015 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджених Постановою Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 квітня 2018 року заяву ОСОБА_3 (представника ОСОБА_2.) про винесення додаткового судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність ДФС України, що полягає у не вчиненні дій щодо оформлення та подання документів про призначення пенсії згідно заяви ОСОБА_2 від 15.05.2015 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005.

Не погоджуючись із рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 Державна фіскальна служба України 25.09.2018 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме:

- щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

- щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

- щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, у даній справі оскаржується бездіяльність відповідача, що полягає у неоформленні всіх необхідних документів і подання про призначення йому пенсії та не направленні їх до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи, після отримання заяви про призначення йому пенсії від 15.05.2015 та зобов'язання вчинити такі дії.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем як уповноваженим структурним підрозділом Державної податкової служби України у визначений термін з дня одержання заяви про призначення пенсії в супереч Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005, не було здійснено дій щодо оформлення та подання документів про призначення пенсії згідно заяви позивача від 15.05.2015 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, а тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, у касаційній скарзі відповідач просить залишити позов без розгляду у зв'язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду, однак ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 у даній справі про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, з підстав порушення відповідачем принципу юридичної визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.10.2017 у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду даного позову - відмовлено.

Згідно вказаних рішень, суди прийшли до висновку, що повідомлення позивача у 2015 році про, те що він не має права на пенсію за вислугу років, а згодом у 2017 році повідомлення про те, що право на пенсію за вислугу років він набув з 14.10.2007 свідчить про порушення принципу юридичної визначеності у спірних правовідносинах.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і полягають у повторній оцінці положень законодавства й встановлених судами обставин.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет позову, зважаючи на значення справи для сторін, її категорію та складність і обраний позивачем спосіб захисту, а також приймаючи до уваги відсутність даних про те, що розгляд справи становить значний суспільний інтерес, Верховний Суд приходить до висновку про наявність законних підстав вважати дану справу такою, що є незначної складності.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 КАС України у касаційній скарзі не містяться.

Скаржник у касаційній скарзі не наводить підстав, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 у справі про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання ДФС України оформити всі необхідні документи, подання про призначення пенсії і разом з його заявою від 15.05.2015 про призначення пенсії направити до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі №825/820/17 за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду