Справа № 1340/3863/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/3863/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним дій, рішення, зобовязання вчинити дії,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій містяться вимоги:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо непризначення та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі передбаченому ст.23 Закону України Про міліцію;

- визнати протиправним рішення щодо відмови Куць тарасу Григоровичу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оформленої листом Головного управління Національної поліції у Львівській області за вих. №35/05/17-18 від 15.01.2018 р, який грунтується на висновку Головного управління Національної поліції від 28.12.2017 р;

- зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності відповідно до ст.23 Закону України Про міліцію, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р №850, у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму станом на дату встановлення інвалідності 20 січня 2016 року, що становить 199 500 грн;

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та Головного управління Національної поліції у Львівській області. Згідно наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 150 о/с від 30.12.2015 року через хворобу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію позивача звільнено. Медико-соціальною експертною комісією 20.01.2016 року позивачу встановлено III групу інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Враховуючи наведене, вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженої постановою КМУ від 21.10.2015 року № 850 (далі - Порядок № 850). Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28 серпня 2018 року відкрито спрощене провадження в справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач, Головне управління Національної поліції у Львівській області, надало суду відзив на позовну заяву, де вказує, що право позивача на призначення та нарахування одноразової грошової допомоги поліцейським, здійснюється на підставі ст. 97 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-УІІІ) та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (далі - Порядок № 4). Зазначив, що відповідач є органом, який уповноважений здійснювати виплату лише одноразової грошової допомоги, яка передбачена Законом України Про Національну поліцію. Крім того, зазначив, що ст.23 Закону України Про міліцію застосовується до тих осіб, у яких правовідносини виникли під час його дії, та в подальшому не були змінені іншим законодавством, а це перед усім особи, які звільнились з органів внутрішніх справ до набрання чинності Закону України Про Національну поліцію та не вступали на службу до поліції. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, проходив службу в органах внутрішніх справ України та Головного управління Національної поліції в Львівській області. На підставі Наказу Головного управління Національної поліції в Львівській області № 150 о/с від 30.12.2015 року через хворобу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію позивача звільнено.

Згідно виписки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 898506 від 20.01.2016 року, ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В січні 2016 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою та доданими до неї документами про призначення одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням третьої групи інвалідності під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 15.01.2018 р №35/05/17-18 Головне управління Національної поліції у Львівській області надало відповідь, про те, що комісією з оформлення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського Головного управління Національної поліції у Львівській області було розглянуто матеріали на призначення одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням третьої групи інвалідності та відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у звязку із відсутністю у ст. 97 Закону України Про Національну поліцію випадку встановлення інвалідності в період проходження служби.

Вважаючи дії щодо відмови виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015.

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст. 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок № 850.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Згідно п. 5 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Згідно із ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст. 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено пп. 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

За змістом пп. "в" п. 4. ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено IIІ групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Як зазначалось раніше, відповідно до висновку акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 898506 від 20.01.2016 року, позивачу встановлено III групу інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Національної поліції України від 30.12.2015 року № 150 о/с ОСОБА_1 звільнено за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) зі служби в органах Національної поліції. Тобто, останнє місце служби позивача є Національна поліція України.

За змістом п. 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

З огляду на викладене та з урахування положень п. 2 Порядку №850, можна зробити висновок про те, що дія такої норми поширюється на колишніх працівників міліції, яким була встановлена інвалідність саме в той час, коли був чинний Закон України "Про міліцію", а відтак на позивача вказана норма не розповсюджується, оскільки останньому було встановлено ІІІ групу інвалідності вже при наявності статусу поліцейського і порядок виплати такої одноразової грошової допомоги врегульовано Порядком № 4.

Крім того, необхідно врахувати, що ст.23 Закону України Про міліцію застосовується до тих осіб, у яких правовідносини виникли під час його дії, та в подальшому не були змінені іншим законодавством. Це перед усім особи, які звільнились з органів внутрішніх справ до набрання чинності Закону України Про Національну поліцію та не вступали на служби до поліції.

Для цих осіб, відсутнє діюче законодавство, яке регулює питання соціальних гарантій, у тому числі і виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, а тому є необхідність у застосуванні закону, який вже втратив чинність.

Разом з тим, для осіб, які були в подальшому прийняті на службу в поліцію, питання виплати одноразової грошової допомоги було врегульоване іншим, більш новим Законом України Про Національну поліцію, а тому, для них відсутні підстави для застосування закону, який втратив чинність.

Право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у січні 2016 року, тобто під час дії Закону України Про Національну поліцію.

За таких обставин у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України Про міліцію, оскільки зазначений закон щодо нього втратив чинність, а його право на отримання одноразової грошової допомоги врегульоване ст.ст.97-101 Закону України Про Національну поліцію.

Таким чином, допомога позивачу, як поліцейському, має визначатись на підставі норм Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, на підставі довідки до акту МСЕК причини інвалідності у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 127/8696/17 та в постанові від 27 березня 2018 року по справі №822/2595/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що у відповідача не існувало підстав для нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно Порядку № 850 та статті 23 Закону України "Про міліцію".

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст. 72-77, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Судові витрати з сторін не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст рішення складено 28.09.2018 р.

Суддя Гулкевич І.З.