Справа № 826/8638/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2018 року № 826/8638/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації
третя особаДепартамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи
про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 14.08.2018, яке в подальшому було відкладено на 13.09.2018 в зв'язку з неявкою позивача.

10 вересня 2018 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених в письмовому відзиві на позовну заяву.

Третя особа надала до матеріалів справи письмові пояснення, в яких просить суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись при цьому на те, що надані позивачем пояснення та документи є достатніми для встановлення позивачу статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. Також третя особа звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи неприбуття учасників справи в судове засіданні 13.09.2018, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2.

29 травня 2018 Позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу посвідчення інваліда війни, за результатами розгляду якої відповідач у листі від 31.05.2018 №01-23/8591 повідомив про відмову у видачі посвідчення інваліда війни у зв'язку із відсутністю документів, які підтверджують факт залучення позивача до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон N 3551-XII)

Відповідно до частини другої статті 4 Закону N 3551-XII до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

За пунктом 9 частини другої статті 7 Закону N 3551-XII до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий аналіз зазначених вище норм дає змогу дійти висновку про те, що умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону N 3551-XII, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 28 лютого 1991 року N 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон N 796-XII) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року N 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 6 червня 1975 року N 90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з участю у ліквідації цих наслідків підтверджується довідкою серії КИЕІ № 046862 від 01.10.2002 Центру медико-соціальної експертизи м. Києва Спеціалізованої радіологічної медико-соціальної комісії при Міністерстві охорони здоров'я України та довідкою серії КИЕ-1 №046862, складеної 01.10.2002 Спеціалізованою радіологічною медико-соціальною комісією, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 01.10.2002 - довічно; причина інвалідності - виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки Українського проектного та конструкторсько-технологічного інституту «Атоменергобудпроект» від 17.11.2003 №01/05-236, ОСОБА_1 був безпосередньо залучений до робіт в зоні відчуження: з 10.09.1986 по 01.10.1986; з 12.02.1987 по 15.02.1987; з 19.05.1987 по 01.06.1987; з 21.10.1987 по 24.10.1987; з 13.04.1988 по 15.04.1988.

Згідно з довідкою Українського проектного та конструкторсько-технологічного інституту «Атоменергобудпроект» від 18.10.2002, ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження - м. Чорнобиль, база «Сільхохтехніка», база «Сільхозхімія» з 10.09.1986 по 30.09.1986, виплачена заробітна плата в сумі 1608,24 карбованця.

Відповідно до маршрутного листа, складеного Українським проектним та конструкторсько-технологічним інститутом «Атоменергобудпроект», позивач: 1) з 10.09.1986 по 01.10.1986 протягом 252 годин перебував в м. Чорнобилі та виконував роботи з оперативного проектування СМР по ліквідації наслідків аварії з обстеженням об'єктів в м. Чорнобилі; 2) з 12.02.1987 по 15.02.1987 протягом 1 години перебував на площадці ІІІ черги Чорнобильської АЕС та проводив її обстеження та 27 годин перебував в м. Чорнобилі для виконання робіт з оперативного проектування СМР по ліквідації наслідків аварії з обстеженням об'єктів в м. Чорнобилі; тощо.

Вказані обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом N 796-XII.

Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону N 3551-XII), окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт відповідачем не заперечується) Закон N 3552-XII містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

З огляду на наведене, суд зазначає, що за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої ї статті 7 Закону N 3551-XII немає.

Документи, що досліджені вище судом та які позивач долучив до своєї заяви, адресованої Управлінню, щодо набуття статусу інваліда війни, належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв'язку з тим, що він брав участь у таких заходах.

Втім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону N 3551-XII) поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункт 1 частини першої статті 9 Закону N 796-XII).

За таких обставин, враховуючи не надання позивачем доказів безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 07 червня 2018 року по справі N 377/797/17 (адміністративне провадження N К/9901/5706/17).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (ідентифікаційний , адреса: 04209, м. Київ, вул. Озерна, 18-а) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович