Справа № 826/10283/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2018 року №826/10283/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Ігнатову І.Ю., за участі позивача та представника відповідача, без участі представника третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшла позовна заява ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1), до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Київській області), про:

- зобов'язання відповідача надати відповідь про результати розгляду клопотань та надати дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

- скасування й визнання нечинним рішення відповідача - наказ №10-3564/15-17-сг від 06.03.2017 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та всі акти, які прийняті в результаті видання цього наказу, оскільки саме в результаті бездіяльності відповідача щодо клопотання позивача стало можливим видання наказу №10-3564/15-17-сг від 06.03.2017.

Ухвалою суду від 15 вересня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/10283/17, (далі - справа).

У відповідному судовому засіданні судом залучено до участі у справі ОСОБА_2, (далі - третя особа, ОСОБА_2.), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також уточнено позовні вимоги, а саме, про:

- зобов'язання відповідача надати відповіді про результати розгляду клопотань (клопотання до відповідача, які 06.01.2017 року були направлені поштовим зв'язком позивачем та гр. ОСОБА_3.);

- зобов'язання відповідача надати представником відповідача надати дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у орієнтовних межах, що зазначені в зазначених вище клопотаннях;

- скасування й визнання нечинним рішення відповідача - наказ №10-3564/15-17-сг від 06.03.2017 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та всі акти, які прийняті в результаті видання цього наказу, оскільки саме в результаті бездіяльності відповідача щодо клопотання позивача стало можливим видання наказу №10-3564/15-17-сг від 06.03.2017.

Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про скасування й визнання нечинним рішення відповідача - наказу №10-3564/15-17-сг від 06.03.2017 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та всі акти, які прийняті в результаті видання цього наказу, оскільки саме в результаті бездіяльності відповідача щодо клопотання позивача стало можливим видання наказу №10-3564/15-17-сг від 06.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно не надано відповідь про результати розгляду клопотання позивача від 06.01.2017 р. та протиправно не надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у орієнтовних межах, що зазначені клопотанні.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки в межах спірних правовідносин діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 06 січня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі позивачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,14 гектари, що розташована в Київській області, Білоцерківський район, КОАТУУ .

Згідно наявного в матеріалах справи наданого відповідачем листа від 14.02.2017 р. №3-1099/0-1681/6-17, складеного за результатами розгляду клопотання позивача, у ГУ Держгеокадастру у Київській області відсутні підстави для надання дозволу на розроблення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, проте, докази направлення позивачу такого листа відповідачем до суду не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, (далі - ЗК України), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством зобов'язано орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, у місячний строк розглянути клопотання на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати відповідний дозвіл або мотивовану відмову у його наданні.

Крім того, відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи на те, що матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідачем надавалась (надсилалась) позивачу відповідь за результатами розгляду його клопотання від 06.01.2017 р., суд приходить до висновку, що такі дії (бездіяльність) відповідача є протиправними, а тому, позовні вимоги в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Київській області надати ОСОБА_1 відповідь про результати розгляду клопотання від 06.01.2017 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження органів Держгеокадстру щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою, є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача надати дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у орієнтовних межах, що зазначені в зазначених вище клопотаннях, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії є таким, що підлягає задоволенню частково.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: 09112, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14; ), третя особа - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області надати ОСОБА_1 відповідь про результати розгляду його клопотання від 06.01.2017 р.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко

Рішення у повному обсязі складено 31 серпня 2018 року.