Справа № 0440/5041/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Справа № 0440/5041/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд», третя особа Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення податкового боргу, -
06.07.2018 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд» (далі ПРАТ «Криворіжаглобуд», відповідач), третя особа: Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
У обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг в розмірі 481 913,85 грн., який утворився внаслідок несплати у встановлені терміни сум грошових зобов'язань. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 07.08.2018 року о 12:50 год.
Відповідачем, 25.07.2018 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він податковий борг не заперечував, просив у звязку із розглядом Господарським судом Дніпропетровської області справи про визнання ПРАТ «Криворіжаглобуд» банкротом та оголошенням про призначення розпорядника майна боржника зупинити провадження по справі № 0440/5041/18. У відзиві зазначено, що станом на 20.07.2018 року Господарським судом Дніпропетровської області розглядається справа № 904/2394/18 за заявою ПП «АГРОМИР» до ПАТ «Криворіжаглобуд» про визнання банкротом, 18 липня 2018 року було оголошено про призначення розпорядника майна боржника, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, відкриття провадження у справі про банкрутство.
Оскільки доказів фактів, на які посилається відповідач у відзиві, суду не надано, а зазначені підстави не передбачені Кодексом адміністративного судочинства України для зупинення провадження по справі, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі № 0440/5041/18
В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Представником позивача 07.08.2018 року подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника позивача.
Від третьої особи до суду станом на дату розгляду справи жодних заяв, клопотань, пояснень не надходило.
Згідно ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив наступне.
За результатами перевірки Приватного акціонерного товариства «Криворіжаглобуд» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених за червень 2017 року, жовтень 2017 року ГУ ДФС України у Дніпропетровській області було складено акт від 14.12.2017 року № 630/12-11/01238979. У висновках акту зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ПРАТ «Криворіжаглобуд».
На підставі зазначеного акту сформовано податкове повідомлення-рішення (форми «Н») № НОМЕР_1 від 09.01.2018 року на суму 176 088,43 грн, яке відповідно матеріалам справи, отримано відповідальною особою 12.01.2018 року.
Оскільки станом на 12.02.2018 року за відповідачем рахувалась переплата в розмірі 12 288,02 грн, загальна сума податкового зобовязання з урахуванням переплати складає 163 800,41 грн.
Підтверджень сплати відповідачем зазначеного податкового зобовязання матеріали справи не містять.
На підставі зазначеного акту сформовано податкові повідомлення-рішення (форми «Ш») № НОМЕР_2 від 10.11.2017 року на суму 2 924,99 грн., № НОМЕР_3 від 10.11.2017 року на суму 5 135,25 грн., .№ НОМЕР_4 від 10.11.2017 року на суму 3 581,12 грн. та № НОМЕР_5 від 10.11.2017 року на суму 6 390,28 грн., які відповідно матеріалам справи, отримані відповідальною особою 13.11.2017 року.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем протягом 2017 року до податкового органу подано податкові декларації з плати за землю за 2017 рік:
№ НОМЕР_6 від 15.02.2017 року на річну суму 350 999,13 грн. із зазначенням щомісячної сплати 29 249,93 грн. та 29 249,90-грудень (з яких, на момент розгляду справи відповідно податкового розрахунку, залишилось несплаченим 130 428,41 грн.);
№ НОМЕР_7 від 15.02.2017 року на річну суму 386 760,60 грн. із зазначенням щомісячної сплати 32 230,05 грн. (з яких, на момент розгляду справи відповідно податкового розрахунку, залишилось несплаченим 149 957,50 грн.);
№ НОМЕР_8 від 30.05.2017 року на річну суму 419 106,17 грн. (з яких, на момент розгляду справи відповідно податкового розрахунку, залишилось несплаченим 17 905,58 грн.);
Відповідно довідки ГУ ДФС у Дніпропетровській області, станом на 12.02.2018 року із зазначеної суми самостійно нарахованого податкового зобовязання 2 290,31 грн. відповідачем залишилась несплачена сума 1 790,31 грн.
Доказів повного виконання зазначених самостійно визначених податкових зобовязань плати за землю та екологічного податку відповідачем матеріали справи не містять.
З урахуванням зазначеного, за відповідачем обліковується податкове зобовязання на загальну суму 481 913,85 грн., яка згідно матеріалам справи на момент розгляду справи залишається відповідачем не сплаченою.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Екологічному податку присвячено розділ VIII (статті 240-250) Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 250.2. ст. 250 Податкового кодексу України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Земельний податок врегульовано розділом XIII (статті 289-269) Податкового кодексу України.
Відповідно п. 286.2. ст. 286 платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Податкове зобов'язання щодо плати за землю, згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
В силу п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України притягується до відповідальності у вигляді штрафу у визначених цією статтею розмірах.
Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, відповідно до п. 120-1.1. ст. 120 Податкового кодексу України, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.п.16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Податкового кодексу України, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними.
Відповідно до п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).
Пунктом 95.3 цієї статті визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Оскільки відповідачем не надано доказів погашення зазначеного податкового боргу, вказана податкова вимога вважається не відкликаною.
Судом встановлено, що відповідачем у порядку передбаченому чинним законодавством самостійно розраховано та задекларовано суму податкового зобовязання з податку на землю та екологічного податку. Проте зазначене податкове зобовязання виконано відповідачем не повністю. Не сплаченими залишилась сума 300 081,80 грн., яка є узгодженою.
Оскільки, у встановлений строк відповідачем зазначене у деклараціях податкове зобовязання не виконано, тому вважається податковим боргом.
За порушення ст. 201, 278 Податкового кодексу України, відповідачу податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_1 від 09.01.2018 року на суму 176 088,43 грн. (з урахуванням переплати 63 800,41 грн.), № НОМЕР_2 від 10.11.2017 року на суму 2 924,99 грн., № НОМЕР_3 від 10.11.2017 року на суму 5 135,25 грн., № НОМЕР_4 від 10.11.2017 року на суму 3 581,12 грн., № НОМЕР_5 від 10.11.2017 року на суму 6 390,28 грн. податковим органом нараховано штрафні санкції.
Відповідачем зазначені штрафні санкції на загальну суму 181 832,05 грн. не сплачені, тому вважається податковим боргом.
Судом встановлено, що на момент утворення заборгованості податкова вимога та податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались, позивачем не були відкликані, відтак, податкове зобовязання є узгодженим.
Від так, матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 481 913,85 грн., який виник внаслідок несплати у встановлені терміни сум грошового зобовязання нарахованого самостійно платником податків та донарахованого контролюючим органом.
Докази, які б підтвердили сплату суми податкового боргу на момент вирішення спору у справі відсутні.
Оскільки, з моменту надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги строк передбачений законодавством для стягнення коштів та продаж майна платника податків настав, податковий орган мав підстави для стягнення податкового боргу.
Враховуючи наявність податкового боргу та відсутність доказів його добровільного погашення, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 481 913,85 грн. та їх задоволення.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Судові витрати згідно положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя ОСОБА_1