Справа № 812/1313/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року справа №812/1313/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя Кисельова Є.О.) від 11 липня 2018 року (повне судове рішення складено 11 липня 2018 року) у справі № 812/1313/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправною відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправною відмову викладену в листі від 10.04.2018 за №М-1830/0-380/0/37-18 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Ліснополянській раді Марківського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства; зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Ліснополянській раді Марківського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною відмову, викладену в листі від 10.04.2018 року за № М-1830/0-380/0/37-18 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Ліснополянській раді Марківського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства; зобов`язано розглянути повторно заяву від 05.07.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Ліснополянській раді Марківського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства, на підставі пакету документів, наданих до заяви від 05.07.2017, із урахуванням висновків суду, викладених у постанові Луганського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі № 812/1557/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов'язання вчинити певні дії. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимоги про зобов'язання Головне управління Держгеокадарстру у Луганській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Ліснополянській раді Марківського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства та ухвалите нове рішення у відповідній частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що не зважаючи на висновки Луганського окружного адміністративного суду по справі №812/1557/17, викладені в постанові від 29.11.2017 року, відповідач направив позивачу лист від 10.04.2018 року №М-1830/0-380/0/37-18 про повторний розгляд заяви, яким знову відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з аналогічних підстав. Тобто, фактично відповідач рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 року в повному обсязі не виконав. Позивач вважає згідно вимог ст.ст. 5,9 КАС України, вибір способу захисту порушеного права є прерогативою позивача, оскільки Луганський окружний адміністративний суд при першому розгляді справи 29.11.2017 року вже виходив за межі позовних вимог та самостійно обирав спосіб захисту порушеного права, який виявився не ефективним, так як дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність так і не був позивачу виданий. Позивач вважає, що реально відновити порушене право позивача можливо тільки шляхом зобовязання відповідача вчинити певну дію надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивач вважає, що принцип верховенства права, закріплений в ст.8 Конституції України, є пріоритетним над дискреційними повноваженнями субєкта владних повноважень у випадку відновлення порушеного права, яке в даному випадку неможливо поновити іншим шляхом.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що листом від 08.05.2018 року №М-1830/0-516/0/37-18 «Доповнення до листа «Про розгляд заяви» від 10.04.2018 року», посилаючись на ч.7 ст.118 Земельного кодексу України та ст.45 Закону України «Про землеустрій», додатково повідомлено позивача про те, що не має правових підстав задовольнити клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у звязку з відсутністю схеми землеустрою на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області. Тобто, додатково, у продовження листа ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 10.04.2018 року № М-1830/0-516/0/37-18, на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 року по справі №812/1557/17, відповідач згідно вимоги ч.7 ст.118 Земельного кодексу України правомірно навів додатково другу підставу відмови у наданні дозволу відсутність схеми землеустрою на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 05.07.2017 р. звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Ліснополянській сільській раді Марківського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства, до якої були додані копії паспорту, ідентифікаційного коду та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Листом від 21.07.2017 за № М-1830/0-1425/6-17 відповідач, посилаючись на норми статті 134 Земельного кодексу України, а також на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної форми власності та розпорядження ними, повідомив позивачеві про те, що у відповідача немає підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі №812/1557/17 (залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018року) відмову відповідача, викладену в листі № М-1830/0-1425/6-17 від 21.07.2017року, визнано протиправною, зобов'язано повторно розглянути заяву позивача від 05.07.2017р.

На виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 29.11.2017р. у справі № 812/1557/17 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 05.07.2018 р. (реєстраційний номер вхідної кореспонденції відповідача 1830/0/5-17 від 13.07.2017), що засвідчується листом від 10.04.2018р. за № М-1830/0-380/0/37-18 яким відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З тексту наведеного листа вбачається, що відповідачем відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі статей 3, 4, 118 Земельного кодексу України, статті 23 Закону України «Про землеустрій», постанови Кабінету Міністрів України № 413, наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 20.03.2018р. № 64 та повідомлено позивача про неможливість надання земельної ділянки у власність, оскільки зазначена у заяві земельна ділянка не увійшла до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, яка може бути передана у власність громадянам у ІІ кварталі 2018 року на території Луганської області. Крім того, відповідачем запропоновано позивачу обрати земельну ділянку згідно затвердженого переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2018 року на території Луганської області, які розміщено на веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Луганській області.

08 травня 2018 року за вих. № М-1830/0-516/0/37-18 відповідачем на адресу позивача направлено доповнення до листа «Про розгляд заяви від 10.04.2018р.», яку разом із відзивом на адміністративний позов направлено на адресу позивача, що підтверджується квитанцією ПАТ «Укрпошта» від 08.05.2018р.

Оглядом вказаного листа встановлено, що відповідачем із посиланням на статтю 118 Земельного кодексу України та статтю 45 Закону України «Про землеустрій» повідомлено позивача про неможливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, у зв'язку з тим, що відсутня схема землеустрою на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області.

Наведені обставини сторонами не оспорюється.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами пункту "в" частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК, згідно з положеннями частини шостої якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини 7 статті 118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки вмотивована тим, що земельна ділянка не увійшла до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, яка може бути передана у власність громадянам у ІІ кварталі 2018 року на території Луганської області, а також у зв'язку з тим, що відсутня схема землеустрою на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що викладене не є визначеною частиною 7 статті 118 ЗК України підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, а тому правомірно задоволено позов.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Тобто, саме наведені органи мають виключну компетенцію у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Аналогічна правова позиція Веховним судо у постанові від 11.09.2018 року у справі №441/564/17

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що оскільки вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства належить до виключної компетенції та повноважень Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, то суд не може підміняти собою орган, якому належать дискреційні повноваження щодо прийняття рішення з зазначених вище питань, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Отже, після скасування рішення відповідач зобов'язаний повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідачем за наслідками повторного розгляду заяви позивача від 05.04.2017р., надано дві відповіді від 10.04.2018р. № М-1830/0-380/0/37-18 та доповнення від 08.05.2018р. № М-1830/0-516/0/37-18 на відповідь від 10.04.2018 року № М-1830/0-380/0/37-18, яке містить інші підстави для відмови у наданні дозволу, ніж ті, що були предметом розгляду у справі № 812/1557/17. За таких обставин доводи позивача колегією суддів не прийнято до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на приписи частини 7 статті 118 ЗК України, за приписами якої підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відсутність схеми землеустрою не є законодавчо визначеною підставою для відмови у наданні дозволу.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційні скарги і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 812/1313/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 812/1313/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 27 вересня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

ОСОБА_1