Справа № 522/14881/18
Суддя: Єршова Л. С.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 вересня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Єршова Л.С., дослідивши матеріали адміністративного позову Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірною та скасування постанови ВП № 53670493 від 12.05.2017 року про накладення адміністративного штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у якому просить зупинити стягнення за постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 53670493 від 12.05.2017 року про накладення адміністративного штрафу у розмірі 5100,00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду даного адміністративного позову; визнати неправомірною та скасувати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 53670493 від 12.05.2017 року про накладення адміністративного штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Відповідно до ухвали суду від 27 серпня 2018 року вказаний позов було залишено без руху, зокрема, з причин ненадання до суду доказів, що позивачем не пропущено строк для звернення до адміністративного суду або обґрунтованого клопотання про поновлення такого строку та доказів поважності причин його пропуску, з урахуванням приписів ст. 122 КАС України; несплати судового збору в залежності від кількості позовних вимог.

20.09.2018 року представником позивача подано заяву на усунення недоліків позову, до якої позивач надав лише копію квитанції про сплату судового збору від 18.05.2018 року, що не може вважатись належним доказом сплати судового збору.

Також у зазначеній заяві позивач просив суд поновити строк для звернення до суду, у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова надійшла до Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі 19.05.2017 року, у час, коли в управлінні відбувалась реорганізація.

Крім того, 29.05.2017 року позивач вже звертався з вищевказаним позовом до Київського районного суду м. Одеси. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2017 року по справі № 520/6131/17 адміністративний позов Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій державного виконавця повернуто позивачу у зв`язку з порушенням правил підсудності.

Ухвалою Одеского апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 року апеляційну скаргу Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 1 червня 2017 року – без змін. Зазначену ухвалу позивач отримав 02.10.2017 року, проте через підготовку квартальної звітності пропустив строк, та знов звернувся з вищевказаним позовом вже з дотриманням правил підсудності до Приморського районного суду м. Одеси 19.10.2017 року. При цьому, позивачем не подавалось клопотання про поновлення строку звернення до суду, а тому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 року по справі № 522/19604/17 зазначений позов було залишено без розгляду через пропуск строків звернення до суду.

21.08.2018 року позивач знов звернувся до суду з вищевказаним позовом, та у зв`язку з тим, що на виконання ухвали про залишення позову без руху, представником управління було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначеними обґрунтуваннями, вважає, що є підстави для його поновлення.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Суддя вважає, що для позивача, як суб`єкта владних повноважень, у штаті якого працюють юристи з вищою юридичною освітою, вищевказані причини (реорганізація, підготовка звіту, подання позову з порушенням правил підсудності або без передбаченого приписами чинного законодавства клопотання тощо) не можуть вважатись поважними для поновлення строків звернення до суду.

При цьому, суддя зауважує, що посилаючись на те, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві, позивач по суті перекладає відповідальність за безвідповідальні дії своїх працівників на суд.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169, ч. 5 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п’яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що жодних належних доказів на обґрунтування поважності причин пропуску звернення до суду позивач не надав, а також не надав належне підтвердження сплати судового збору, тобто по суті не виконав ухвалу суду від 27 серпня 2018 року, а тому позов підлягає поверненню.

Керуючись ч. 2 ст. 123, п. 1 та п. 9 ч. 4 ст. 169, ч. 5 ст. 169 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірною та скасування постанови ВП № 53670493 від 12.05.2017 року про накладення адміністративного штрафу, повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п'ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали.

Суддя Л.С. Єршова