Справа № 175/2239/18-а(2-а/175/33/18)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2018 року справа № 175/2239/18(2-а/175/33/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.,

суддів: Божко Л.А. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року (суддя Озерянська Ж.М.) ухвалену в місті Дніпро у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління Патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Григоренко Антоніни Василівни, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора управління Патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Григоренко Антоніни Василівни, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності;

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №427035 від 02.06.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 1020.00 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Григоренко Антоніни Василівни про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП. Скасовано постанову інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Григоренко Антоніни Василівни серії ЕАА №427035 від 02.06.2018 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020.00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП. Закрито провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст.122 КУпАП.

Сторони в судове засідання не з'явились. Відповідно до ст. 311 КАС України суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що оскаржувану постанову було прийнято Відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, що свідчить про відсутність її скасування.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.06.2018 року інспектором управління Патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Григоренко Антоніною Василівною було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови, 02.06.2018 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Honda державний номер НОМЕР_1, здійснив стоянку на місці для інвалідів без позначки інвалідності на авто та не мав посвідчення інвалідності, чим порушив п.8.4 «г» ПДР.

На підставі вказаного, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, Позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач належним чином не підтвердив та не обґрунтував факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, що в свою чергу свідчить про необхідність його скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст..280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності було здійснення ним паркування на місці для інвалідів без позначки інвалідності на авто та відсутності посвідчення інвалідності.

В свою чергу, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису Позивач здійснив паркування транспортного засобу біля позначки «місця для інвалідів», яка вертикально перетинається білою полосою.

Так, Позивач зазначив, що на місці паркування була відсутня вертикальна табличка до дорожнього знаку «місце стоянки» або знаку «зона стоянки». Також, Позивач зазначив, що виконана горизонтальна розмітки «паркування для інвалідів», не відповідає вимогам ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні умови», що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку щодо обґрунтованості посилань Позивача з огляду на наступне.

За приписами п. 8.1 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.5 Правил Дорожнього руху, дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил. Вертикальна розмітка у вигляді смуг білого і чорного кольору на дорожніх спорудах та елементах обладнання доріг призначена для зорового орієнтування. Дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.

Отже, положеннями Правил дорожнього визначено, що горизонтальні розмітки є засобом регулювання дорожнього руху, які в свою чергу мають відповідати національним стандартам.

В свою чергу, відповідно до положень ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні умови», горизонтальна розмітка номер 1.30 «місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю» розмір розмітки у довжину становить 1.3 метри, а у ширину 1.1 метри.

Також, як вбачається з малюнку Б.8 «розмітка дороги на ділянці розташування стоянки ДТЗ» додатку №2 до ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні умови», розмітка номер 1.30 «місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю"» наноситься посередині кожного окремого паркувального місця.

В свою чергу, як було встановлено судом та підтверджується наданою Позивачем фотокопією паркувального місця, на якому він здійснив паркування, дорожня розмітка номер 1.30 «місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю"» розміщена посередині розділяючої паркувальної смуги.

Отже, вказана дорожня розмітка була нанесена зі значним порушенням положень ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні умови», що в свою чергу зумовлювало неможливість її належного дотримання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст.9 КАС України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею саме протиправної винної дії або бездіяльності.

В даному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, в діях Позивача, які полягали у паркуванні транспортного засобу біля неналежно розміщеної дорожньої розмітки, відсутня протиправна винна дія, оскільки характер її розміщення не надавав особі можливості передбачити наявність встановленого нею обмеження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №427035 від 02.06.2018 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, за результатом вирішення спору суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності визнання протиправними дії інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Григоренко Антоніни Василівни про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП

Однак, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, положеннями ч.3 ст.286 КАС України, які регулюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не передбачено можливості прийняття судом рішення про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за результатом розгляду такої категорії справи, що в свою чергу свідчить про неналежність висновків суду щодо обґрунтованості повного задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, 321, 322, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року - скасувати в частині визнання протиправними дії інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Григоренко Антоніни Василівни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та в цій частині позову відмовити.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ст.272 КАС України.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: С.А. Уханенко