Справа № 1240/2099/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 жовтня 2018 року СєвєродонецькСправа № 1240/2099/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Рубіжанське ОУПФУ Луганської області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправною невиплату Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фону України Луганської області пенсії за віком позивачу з 01 березня 2016 року;

2) зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії за віком з 01 березня 2016 року на рахунок відкритий у ПАТ «Ощадний банк України» та виплатити виниклу заборгованість;

3) виконати рішення суду про виплату пенсії негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Разом із позовною заявою позивачем надано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, обґрунтоване тим, що причиною пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом є те, що позивач після того, як дізнався, що на його банківську карту не нарахована пенсія не отримував від відповідача жодного рішення про припинення виплати пенсії з березня 2016 року, намагався самостійно вирішити питання щодо поновлення виплати пенсії, для чого звернувся з відповідною заявою до відповідача та у подальшому тривалий час очікував та так і не отримав від відповідача жодного рішення прийнятого при її розгляді. Позивач є пенсіонером, не має юридичної освіти, не обізнаний у строках позовної давності, не знає особливостей пенсійного законодавства, у звязку з тим не розумів, що його права порушуються. З посиланням на статті 121,122 КАС України, частину другу статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, просив суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк звернення до суду (арк.спр. 21-23).

Ухвалою суду від 27.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, та визначено вирішити питання щодо поновлення строку звернення до суду під час судового розгляду справи (арк.спр. 1-2).

Представник відповідача у відзиві від 17.08.2018 за вх. № 19702/2018 (арк.спр. 35-38) з посиланням на частину другу статті 122 КАС України зазначив, що позивач звернувся до суду 16.07.2018, хоча ставить питання про порушення своїх прав з моменту припинення пенсійних виплат, а саме з 01.03.2016. Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися з квітня 2016 року з моменту припинення пенсійних виплат. Відповідно до статті 47 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Отже, про порушення свого права на призначення та виплату пенсії, як вважає ОСОБА_2 позивач повинен був дізнаватися 26 числа кожного місяця, за який йому не було виплачено пенсію. Тобто, на думку відповідача, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду відповідачем не надано, суд надає оцінку наявності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду з урахуванням думки відповідача.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобовязаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

КАС України не пов'язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Частиною першою статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Частиною другою статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Спір у цій справі пов'язаний з невиплатою пенсійним органом сум пенсійного забезпечення ОСОБА_2, які є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Цей довід випливає з наступних положень законодавства, і відповідно строк звернення до адміністративного суду за відновленням порушених пенсійних прав може обмежуватися лише спеціальною нормою Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що не суперечить положенням частини першої статті 122 КАС України, яка не виключає можливості розгляду спорів у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами за минулий час поза межами шестимісячного строку.

З врахуванням вказаних норм Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування без обмеження будь-яким строком мають виплачуватися лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Оскільки позивач не отримував від відповідача жодного рішення про припинення виплати пенсії з березня 2016 року, з якого б було можливим встановити підстави такого припинення, суд не має правових підстав для відмови в судовому захисті соціальних прав позивача та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 9, 44, 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії у адміністративній справі № 1240/2099/18.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяОСОБА_3