Справа № 0540/6066/18-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 р. Справа№0540/6066/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.,

при секретарі Синиці М.І.

за участю сторін:

позивача: не зявився,

представника відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання протиправною відмову, визнання незаконною та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2018 року позивач, ОСОБА_1 (місце реєстрації: 84600, АДРЕСА_1) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (84511, Донецька область, м.Бахмут, вул. Б.Горбатого, 57) про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини, визнання незаконною та скасування рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини, зобовязання призначити та здійснити виплату за заявою від 12.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що разом з неповнолітньою донькою ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. На звернення щодо призначення допомоги надана відповідь від 09.07.2018 року №1-20 де зазначено, що права на призначення допомоги при народженні дитини позивач не має, оскільки звернувся після спливу дванадцяти місяців після народження дитини, а саме 12.06.2018 року. Вважає, що таким чином відповідач порушує його права.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню. Поновлення (призначення) допомоги при народженні дитини здійснюється відповідно до п. 12, 13 Порядку №1751. Позивач звернувся із заявою з питання призначення допомоги при народженні дитини до управління 12.06.2018 року, тобто поза межами 12 місяців після народження дитини. На підставі вищезазначеного рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам на території міста Бахмут від 19.06.2018 року в призначенні допомоги при народженні дитини відмовлено. Отже, зазначає, що управління діяло в межах своїх повноважень, дотримуючись норм діючого законодавства, оскільки відсутні підстави для призначення допомоги при народженні дитини. Таким чином, управління праці та соціального захисту населення діяло правомірно. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження та є внутрішньо переміщеними особами, місце проживання яких зареєстровано на території проведення антитерористичної операції (м. Горлівка Донецької обл.), а фактичне місце проживання/перебування на території України (м.Бахмут Донецької обл.), що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 11.06.2018 року № НОМЕР_1, НОМЕР_2.

12.06.2018 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Листом від 09.07.2018 року № вх. 1-20 в задоволенні заяви відмовлено з посиланням на те, що оскільки з моменту звернення до Управління за призначенням виплати такої допомоги пройшло більше дванадцяти місяців, тому підстави для призначення виплати допомоги відсутні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 ст. 1 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми визначено, що громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 10 вказаного Закону допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 вказаного Закону допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено розмір допомоги при народженні дитини, а також етапність виплати такої допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 11 вказаного Закону виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

Згідно з п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідач відмовив позивачу у призначенні виплати допомоги при народженні дитини через те, що з моменту звернення із заявою про призначення такої допомоги пройшло більше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Між тим, відмовляючи у призначенні виплати такої допомоги не враховано наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

До першого з вказаних Переліків внесено, зокрема м. Горлівку Донецької обл., де проживала та отримувала допомогу при народженні дитини позивач, і з якого позивач переміщена на контрольовану територію та взята на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Отже, обмеження в часі щодо призначення виплати допомоги при народженні дитини, виплата якої припинена не з вини її одержувачів, що переміщені на контрольовану територію та взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, законодавством не передбачено.

Позивач переміщена на контрольовану територію з населеного пункту та у встановленому порядку взята на облік внутрішньо переміщених осіб, після чого звернулась із заявою про призначенні виплати такої допомоги.

Суд зазначає, що позивач і її дитина є громадянами України, тобто, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини. Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Крім того, позивачем заявлений позов в інтересах малолітньої дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог визнання протиправної відмови у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, визнання незаконним та скасування рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, зобовязання призначити та здійснити виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_2

Згідно вимог п.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце реєстрації: 84600, АДРЕСА_1) до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м.Бахмут, вул. Б.Горбатого, 57) про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини, визнання незаконною та скасування рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини, зобовязання призначити та здійснити виплату за заявою від 12.06.2018 року задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19.06.2018 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та здійснити ОСОБА_1 виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м.Бахмут, вул. Б.Горбатого, 57) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце реєстрації: 84600, АДРЕСА_1) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 вересня 2018 року. Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Мозговая Н.А.