Справа № 804/3674/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Справа № 804/3674/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну» про зобовязання вчинити певні дії, -
21 травня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну», у якому позивач просить суд:
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обрахувати, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію з 23 вересня 2009 року на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- в 2009 році у віці 50 років позивач звернулась до адміністрації ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім.Комінтерну» із заявою про вихід на пенсію на пільгових умовах та надання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для нарахування пільгової пенсії, проте на той момент робоче місце машиніста крану металургійного виробництва за результатами атестування не відносилось до Списку №2 професій, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах;
- за відсутності пільг щодо виходу на пенсію таке право у позивача виникло 23 вересня 2017 року. Оскільки ОСОБА_1 вийшла на пенсію в грудні 2014 року, то щомісячно відповідач стягує 18% з розміру пенсії;
- Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року встановлено, що позивач працювала на Публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський металургійний завод ім.Комінтерну» за спеціальністью машиніста мостового крану металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими важкими умовами праці, які відносяться до важких шкідливих умов праці;
- Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року надано розяснення, що позивач має право на пільгову пенсію за віком як така, що працювала на Публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський металургійний завод ім.Комінтерну» з 07.07.2000 року по 21.11.2014 року за спеціальністю машиніста мостового крану металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими у мовами праці, яка відноситься до шкідливих та важких умов праці;
- відповідно до листа ОСОБА_3 пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України від 18.04.2018 року судовими рішеннями встановлено право позивача на пенсію на пільгових умовах, однак судові рішення не містять такого зобов'язання;
- внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії з 23 вересня 2009 року на пільгових умовах за Списком №2, позивач змушена була протягом 2009-2014 років працювати в шкідливих важких умовах праці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи, а також відмовлено у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні.
Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, в якому зазначив таке:
- позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з 23.09.2009 року;
- на теперішній час позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно поданої особистої заяви від 05.12.2014 року, інших заяв щодо призначення пенсії від позивача до управління не надходило;
- пенсія призначена, перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на підставі особисто поданої заяви від 05.12.2014 року.
Згідно із рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.10.2017 року по справі № 199/3935/16-ц (провадження № 22-ц/774/3160/17) ОСОБА_1 працювала на Публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський металургійний завод ім.Комінтерну» за спеціальністю машиніста мостового крану металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, яка відноситься до шкідливих та важких умов праці.
Ухвалою Апеляційного суд Дніпропетровської області від 14.12.2017 року по справі № 199/3935/16-ц (провадження № 22-ц/774/3160/17) розяснено, що ОСОБА_1 має право на пільгову пенсію за віком як така, що працювала на Публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський металургійний завод ім.Комінтерну» з 07.07.2000 року по 20.11.2014 року за спеціальністю машиніста мостового крану металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, яка відноситься до шкідливих та важких умов праці.
26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою від 19.10.2017 року, яка зареєстрована за вхід.№М3825-17, у якій просила відповідача повідомити які дії треба вчинити позивачу для виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.10.2017 року.
За дорученням Голови обласної державної адміністрації на звернення на «Гарячу лінію Голови Дніпропетровської облдержадміністрації» з питання пенсійного забезпечення ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_1 надано відповідь листом від 26.10.2017 року №М3825-17 «Про розгляд звернення» аналогічного змісту.
ОСОБА_3 пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 18.04.2018 року №6917/М-11 повідомлено позивача, що підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відсутні, оскільки судові рішення не містять такого зобовязання.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
В силу статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) та пункту 7.2 розділу ХV Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.
Пунктом 1.5 розділу І Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сімї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сімї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Відповідно до пункту 1.7 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у звязку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
До заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (абзац перший підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1).
Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
За положеннями 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Згідно пункту 4.7 розділу IV Порядку № 22-11 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
За правилами статті 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Приписи частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Судом встановлено, що питання призначення пенсії позивачу з 23 вересня 2009 року відповідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» управлінням не розглядалося.
Надана до матеріалів справи заява від 19.10.2018 року за своєю суттю є інформаційним запитом, на який листом ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2017 року №М3825-17 «Про розгляд звернення» було надано відповідь. При цьому, у межах заявленого спору позивач не зверталась до суду із вимогами про оскарження правомірності зазначеного рішення органу Пенсійного фонду.
Таким чином, доказів звернення позивача із особистою заявою для такого призначення (перерахунку) , встановленої Порядком №22-1 форми, до суду не надано.
Суд звертає увагу, що пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.
Згідно з частиною четвертою вказаної статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не звертався до органу Пенсійного фонду із заявою, встановленої Порядком №22-1 форми, суд не вбачає підстав для визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною. До того ж, позивач не оскаржує будь-яку бездіяльність відповідача.
Таким чином, у суду також відсутні підстави для зобовязання відповідача нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію з 23 вересня 2009 року на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах.
Поряд із цим, суд звертає увагу позивача, що статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Аналіз вказаної норми свідчить, що статтею 13 Закону України XII «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Втім вид пенсії відповідає та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Вказаний висновок не суперечить правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі № 21-6331а15, які полягають в тому, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку із досягненням такого віку вона (пенсія) має обраховуватися на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як вперше.
На підставі викладеного, суд зазначає, що доводи позивача є необґрунтованими, так як позивач не зверталась до відповідача із заявою про призначення (перерахунку) пенсії на пільгових умовах з 23 вересня 2009 року або про переведення з одного виду пенсії на інший.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_4