Справа № 159/1856/18
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5238/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у Житомирській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2018 року у справі № 159/1856/18 за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у Житомирській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення (суддя І інстанції Панасюк С.Л., місце ухвалення м. Ковель Волинської області, дата складення повного тексту рішення суду І інстанції 25.05.2018),

встановив:

16.04.2018 ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2, позивач) звернувся в суд з позовом до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у Житомирській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, відповідач), яким просив: скасувати постанову відповідача серії ВР № 310266 від 30.03.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення і залишити позовну заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а також апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

Постановою серії ВР № 310266 поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції у Житомирській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 30.03.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв'язку з порушенням п. 9.8 Правил дорожнього руху.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що санкція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Порядок використання зовнішніх світлових приладів регламентується розділом 19 Правил дорожнього руху. Пункт 9.8 Правил дорожнього руху відноситься до розділу, який визначає порядок використання попереджувальних сигналів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивача слід було притягнути до відповідальності за ст. 125 КУпАП, а не за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку. До того ж, не було встановлено, чи наявні в конструкції автомобіля позивача денні ходові огні і чи були вони ввімкнені. Якщо були, то ближнє світло фар вмикати не потрібно (п. 9.8 ПДР). Відеофайл також зафіксував автомобіль, який стоїть, до того ж невідомо який. За таких обставин неможливо спростувати твердження позивача про виконання ним вимог п. 9.8 ПДР. Покластися ж виключно на твердження працівника поліції не можна, оскільки відносини притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на використанні принципу презумпції невинуватості особи, яка притягується до такої відповідальності, тобто її вину необхідно доводити.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовом про оскарження зазначеної постанови відповідача. Свій висновок в цій частині суд мотивував тим, що наданий відповідачем відеофайл не підтверджує відмови позивача отримати постанову. Працівнику поліції необхідно було зясувати, що позивач вимагає, а вимагав він розглянути його клопотання. Потрібно було клопотання розглянути і обґрунтовано його відхилити, тобто, з наведенням мотивів, які не можуть полягати у простому небажанні його розглядати. Після розгляду клопотання необхідно було поставити позивачу питання, чи слід розцінювати його дії як відмову отримати постанову, та розяснити йому наслідки відмови отримати постанову, а саме, щодо початку строку на її оскарження. І лише після цього відмова отримати постанову буде належним чином підтверджена. Тому, на думку суду, строк оскарження постанови слід у цьому випадку рахувати з дня вручення постанови, яким є дата отримання позивачем постанови поштою 07.04.2018 року. Справа надійшла до суду 16.04.2018 року. Строк оскарження позивачем не пропущений.

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим і необґрунтованим, зважаючи на таке.

Відповідно до частин 1-3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальний строк оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення встановлений статтею 289 КУпАП, якою передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як встановив суд, оскаржена постанова поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у Житомирській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 серії ВР № 310266 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності була винесена 30.03.2018 на місці вчинення, на думку поліцейського, адміністративного правопорушення в присутності позивача і була оголошена йому.

Як зазначено вище, ОСОБА_2 відмовився отримати дану постанову, мотивуючи відмову тим, що не розглянув його клопотання.

Однак нормами КУпАП чи інших нормативних актів не передбачено процедури та обовязку розгляду працівниками патрульної поліції клопотань осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, після винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення, тому таке клопотання та вимога були безпідставними. Відповідно, безпідставним є і наведений висновок суду першої інстанції.

Також незрозумілим є твердження суду про те, що після розгляду клопотання необхідно було поставити позивачу питання, чи слід розцінювати його дії як відмову отримати постанову, та розяснити йому наслідки відмови отримати постанову, а саме, щодо початку строку на її оскарження, оскільки це не передбачено жодним нормативним актом і такі висновки суду є безпідставними.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 було достовірно відомо про винесення відносно нього оскарженої постанови, а також її зміст, що підтверджується наданим відповідачем файлом з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а також не спростовано позивачем. А відмова позивача отримати постанову без будь-яких законних підстав чи обєктивних і вмотивованих причин, на думку колегії суддів, є зловживанням правами.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що строк оскарження постанови відповідача у цьому випадку слід рахувати з дня її вручення ОСОБА_2, яким є дата отримання позивачем постанови поштою 07.04.2018.

Враховуючи, наведені вище обставини і те, що ОСОБА_2 подав позовну заяву до суду 16.04.2018, колегія суддів дійшла висновку, що він пропустив встановлений ст. 289 КУпАП десятиденний строк на її оскарження і відсутні обставини, які свідчать про поважність причин пропуску позивачем цього строку. Також колегія суддів враховує, що позивач не подав заяви про поновлення йому строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

А відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на встановлені обставини справі та проаналізовані норми законодавства, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у Житомирській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2018 року у справі № 159/1856/18 скасувати і залишити позовну заяву без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5