Справа № 214/5201/18
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5201/18
2-а/214/195/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу №214/5201/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до інспектора роти №1 батальйону №1 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

СУТЬ СПОРУ:

08.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №758703 від 31.07.2018 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 31.07.2018 року приблизно о 15.30 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, з напівпричепом з р/н НОМЕР_2, по автодорозі Н-11 в районі АЗС «ОККО». З дотриманням всіх вимог ПДР України він здійснив маневр повороту ліворуч, після чого був зупинений інспектором ПП ОСОБА_2 Інспектор ПП повідомив, що причиною зупинки ОСОБА_1 стало допущення порушення п.9.2 «б» ПДР України, а саме неподання сигналу світловими покажчиками повороту вліво. Не визнаючи факт інкримінованого йому порушення, він попросив інспектора надати йому відповідні докази, у тому числі відео, на що інспектор не відреагував та виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 грн. Винесену постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, безпідставною, оскільки прийнята вона інспектором ПП виключно на його припущеннях стосовно допущення порушення ПДР України за відсутності належних та допустимих доказів, що є свідченням порушення ст.62 Конституції України. Крім того, в постанові зазначено, що начебто адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив під час керування напівпричепом з р/н НОМЕР_3, що не відповідає дійсності, оскільки фактично він керував транспортним засобом марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, у зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_2. До того ж в постанові інспектором не зазначено технічний засіб, на який здійснювалася відеофіксація виявленого ним порушення.

Не погоджуючись з предявленими вимогами, 13.09.2018 року в порядку ст.47 КАС України відповідач інспектор ПП ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у звязку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 31.07.2018 року під час здійснення патрулювання ним було помічено транспортний засіб марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, в зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався по автодорозі шосе Н-11 в районі АЗС «ОККО». Під час виконання повороту праворуч водій в порушення вимог п.9.2 «б» ПДР України не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, у звязку з чим був ним зупинений. Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшов, відрекомендувався відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», попередив про здійснення відеофіксації, повідомив причину зупинки, та попрохав водія предявити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо розяснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Будь-яких обмежень процесуальних прав водія з його боку не було, оскільки жодних клопотань під час розгляду справи ОСОБА_1 не заявляв. Додатково відповідач зазначив, що на відеозаписі під назвою «Факт порушення» чітко зафіксовано, як водій ОСОБА_1 під час виконання повороту праворуч на керованому ним транспортному засобі з напівпричепом, не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку. На переконання інспектора, оскаржувану ОСОБА_1 постанову винесено обєктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

27.09.2018 року позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якій зазначив про свою незгоду з доводами відповідача. Так, в оскаржуваній постанові інспектор зазначив, що ОСОБА_1 здійснював поворот ліворуч без подання відповідного сигналу світловим покажчиком повороту на транспортному засобі марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, в зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_3, біля АЗС «ОККО», в той час як в своєму відзиві зазначив, що ОСОБА_1 здійснював поворот праворуч без подання відповідного сигналу світловим покажчиком повороту на транспортному засобі марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, в зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_2, в районі АЗС «ОККО». На наданому інспектором диску є декілька відеозаписів, які не мають значення для справи, оскільки відеозапис з назвою «Факт порушення», хоча й містить запис здійснення повороту праворуч без подання відповідного сигналу світловим покажчиком повороту транспортним засобом марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, в зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_2, однак зафіксований вже після складання відносно нього постанови, коли за кермом був його напарник. Зауважив, що на відео видно, як транспортний засіб повертає праворуч, знаходячись на відстані приблизно 3 км від АЗС «ОККО», в той час як в постанові зазначено про вчинення правопорушення безпосередньо на АЗС «ОККО». Позаяк, ОСОБА_1 вважав, що постанова винесена інспектором ПП рядовим поліції ОСОБА_3, який не мав повноважень на розгляд справи в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в підтвердження чому надав відповідь Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 31.08.2018 року.

Заперечення у відповідь на відзив відповідач не подав.

Сторони правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності в письмовому провадженні.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

31.07.2018 року поліцейським роти №1 батальйону №1 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії НК №758703 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у звязку з порушенням п.9.2 «б» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.4).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 31.07.2018 року о 15.30 годин водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, в зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_3, на шосе Н-11, автозаправка «ОККО» в Криворізькому районі Дніпропетровської області, не увімкнув світловий покажчик сигналу повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім розясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 року та оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R (запис № час запису 15.40 год.), а відтак спростовує доводи позивача щодо обмеження його процесуальних прав та позбавлення можливості їх реалізації в повному обсязі. Жодних зауважень стосовно цього в постанові ОСОБА_1 не зазначено.

Стосовно доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським ОСОБА_2, який є рядовим поліції, а відтак не має повноважень, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.22 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.80 Закону України, звання «рядовий поліції» є спеціальним званням молодшого складу поліцейських, яке встановлюється керівником поліції. Серед спеціальних звань поліцейських молодшого складу «рядовий поліції» є первинним, а «старший лейтенант поліції» - граничним, тобто вищим в межах даного складу.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395. Як визначено абз.2 п.3 розділу 3 Інструкції, поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у ст.222 КУпАП, серед яких передбачено розгляд адміністративних правопорушень за ч.2 ст.122 КУпАП.

Деталізації, які саме поліцейські в залежності від звання можуть розглядати справи даної категорії, ні Інструкція, ні Закон України «Про Національну поліцію» не містять. При цьому, Положення про полк, затверджене наказом ДПП від 26.06.2018 року №2921, не містить виключення для розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП рядовим поліції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, будучи поліцейським роти №1 батальйону №1 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, маючи спеціальне звання «рядовий поліції», уповноважений на розгляд справ про адміністративне правопорушення, зафіксовані не в автоматичному режимі та підпадає під категорію, визначену у відповіді Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 31.08.2018 року, наданій позивачем.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення субєктом владних повноважень, суд зобовязаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з'ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Склад адміністративного правопорушення обов'язково має містити наступні ознаки: об'єкт правопорушення, суб'єкт правопорушення, об'єктивна та суб'єктивна сторони правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, полягає в тому, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, в зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_3, на шосе Н-11, автозаправка «ОККО» в Криворізькому районі Дніпропетровської області, не увімкнув світловий покажчик сигналу повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» ПДР України.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до п. 9.2 б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З відеозапису на диску DVD-RW, долученого до відзиву відповідачем вбачається, що вищезазначений відеозапис починається з моменту розяснення ОСОБА_1 його процесуальних прав (запис № , час запису з 15.40 год.). На другому записі (запис № , час запису з 15.43 год.) зафіксовано проведення інспектором зовнішнього огляду шин транспортного засобу, наявних на них пошкоджень, що до вирішення даної справи немає жодного відношення.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, відповідач посилався на наявність відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапис на диску DVD-RW під назвою «Факт правопорушення».

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Оглядом зазначеного відеозапису встановлено, що на ньому зафіксовано рух транспортного засобу з напівпричепом з р/н НОМЕР_2, водій якого здійснює поворот вправо без увімкнення сигналу світлового покажчику повороту вправо. На відеозаписі не зафіксовано дату, час здійснення відеозйомки. При цьому, на диску запис цей обліковується як від «28.08.2018 року», в той час як інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення мало місце 31.07.2018 року.

Як слідує з оскаржуваної позивачем постанови, викладаючи суть правопорушення, а саме його обєктивну сторону, інспектор Реутов Д.О. посилався на порушення ОСОБА_1 п.9.2 «б» ПДР України під час виконання маневру повороту ліворуч на транспортному засобі марки MAN TGS 19.430, р/н НОМЕР_1, в зцепці з напівпричепом з р/н НОМЕР_3, без увімкнення відповідного світлового покажчика повороту, що мало місце о 15.30 год. 31.07.2018 року.

За даних обставин суд критично ставиться до наданого відповідачем відеозапису під назвою «факт порушення», оскільки зафіксовані в ньому відомості не узгоджуються з інкримінованими ОСОБА_1 ні за хронологією подій, ні за змістом, ні за характером, ні за відомостями про транспортний засіб, місце вчинення виявленого порушення, а відтак приводять суд до переконання, що відеозапис не містить інформації щодо предмету доказування в рамках даної справи.

Крім того, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушення позивачем п.9.2 «б» ПДР України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події чи фотокартки, з яких би вбачався факт здійснення ОСОБА_1 повороту саме вліво без увімкнення світлового покажчика сигналу повороту о 15.30 год. 31.07.2018 року. До того ж, всупереч приписам ст.283 КУпАП, відеозапис не було зазначено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення в графі 9 «До постанови додається», як і не досліджено під час розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, адже жодних посилань на нього в постанові немає. Про здійснення відео фіксації інспектор не попередив позивача, адже оглядом всіх наданих суду фрагментів запису не встановлено вчинення відповідачем таких дій, що є свідченням порушення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти предявленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів, а допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Натомість жодних фотоматеріалів, пояснень свідків, які вказували б на наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем до постанови не долучено та в підтвердження своїх заперечень не надано.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які в силу ст.63 Конституції України тлумачаться на його користь, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 обєктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність правомірності винесення інспектором ПП ОСОБА_2 постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК №758703 від 31.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., недоведеність наявності в його діях обєктивної сторони правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині скасуванням оскаржуваної ним постанови та закриття справи у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України. Підстав для задоволення вимог в частині визнання постанови протиправною суд не вбачає, оскільки прийняття такого рішення не передбачено ст.286 КАС України, в той час як прийняття судом рішення про скасування оскаржуваної постанови за своїм логічним змістом вже є свідченням її протиправності, що не вимагає встановлення окремо, а тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити частково.

Постанову серії НК №758703 від 31.07.2018 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №1 батальйону №1 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: інспектор роти №1 батальйону №1 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: вул. Волгоградська 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Рішення суду складено та підписано 28.09.2018 року.

Суддя О.І. Євтушенко