Справа № 760/11330/18
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1298/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Борисполі Київської області Кияниці Олега Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову серії ЕАА № 367480 від 19.04.2018 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором поліції УПП м. Борисполя Кияницею О.О., за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження в справі закрити.

Посилається в позові на те, що 19 квітня 2018 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАА № 367480, відповідно до якої його визнано винним у тому, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по трасі Київ - Харків в сторону м. Березань та на 76 км скоїв правопорушення, передбачене пунктом 2.1. «ґ» ГІДР України - відсутність у водія поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 гр.

Вважає дії інспектора протиправними, а винесена ним постанова такою, що не відображає дійсних обставин справи.

Так, постанова складалася без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, а також накладено штраф за зовсім інше правопорушення.

Також в постанові зазначено місце розгляду справи: Київська область, Баришівський район, м. Березань, 27, 76 км автодороги Київ - Харків.

Таким чином, постанова була складена прямо на дорозі, а не як передбачає ст. 276 КУпАП в межах територіально - адміністративної одиниці.

Зазначив, що у п. 6 постанови зазначено, що він, як водій, не ввімкнув ближнє світло фар та при перевірці документів не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1 «ґ» ПДР України - відсутність у водія поліса обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Однак, після озвучення відповідачем причини зупинки він показав йому панель приладів, де останній пересвідчився в тому, що ближнє світло фар увімкнено.

Після цього інспектор попросив пред'явити документи, а саме: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Перші два документи він надав відповідачу, а Поліс надавати відмовився, оскільки це не передбачено законодавством України.

Крім того, він не погоджувався з адміністративним правопорушенням, а тому просив відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він бажає його оскаржувати, однак останній замість протоколу виніс постанову.

Оскільки постанова не містила граф для внесення зауважень, він відмовився її підписувати.

Під час керування транспортним засобом він Правил дорожнього руху не порушував, а розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу відповідач позбавив його можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Крім того, ухвалою судді від 16 липня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 162 КАС України позивачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Скориставшись своїм правом, представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Зазначив, що згідно з п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На відео з нагрудної камери інспектора, зафіксований порядок розгляду оскаржуваної постанови.

В ході спілкування інспектор роз'яснив позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наміру скористатися будь-яким з них він не виявив.

Позивач під час спілкування визнавав факт порушення, а саме не ввімкнення ближнього світла фар або денних ходових вогнів. Також повідомив, що його сьогодні вже зупиняли в Кагарлику за це порушення і він думав, включати його чи не треба.

Під час перевірки документів позивач повідомив інспектору, що поліса обов'язкового страхування не має з собою, автомобілем керує рідко, тому з собою не возить.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив правила дорожнього руху, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Позивачем була надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що він ніколи не повідомляв інспектору про те, що поліса обов'язкового страхування немає з собою.

Крім того, зазначив, що інспектор не розглядав адміністративну справу про, нібито, скоєне ним адміністративне правопорушення, де і нібито роз'яснив йому права, а мовчки набирав щось на планшеті.

Отже, в силу ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але пред'являти його повинен лише на законну вимогу поліцейського тау чітко визначених випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо- транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу, (п. 21.3 ст. 21 Закону).

Вважає, щ в силу наведеної норми поліс повинен бути у водія лише у випадку використання транспортного засобу в дорожньому русі та підлягає пред'явленню на вимогу уповноважених осіб.

Проте випадки, коли пред'являється поліс, у законі визначені лише два: при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

За таких обставин, вважає, що без порушення ним ПДР та складання про це відповідної постанови, відповідач не мав права застосовувати до нього адміністративне стягнення з приведених ним підстав.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ЕАА №367480 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 16 квітня 2018 року в м. Березань, 27, 76 км автодороги Київ - Харків, позивач, керуючи транспортним засобом, не ввімкнув ближнє світло фар та при перевірці документів не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1 «ґ» ПДР України і тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

В свою чергу порушення порядку користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів тягнуть за собою відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи .

Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі випадки визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, законом визначено випадки, за яких водій транспортного засобу зобов?язаний пред?являти поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2)якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається зі змісту постанови причиною зупинки транспортного засобу під керуванням позивача було саме порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, що тягне за собою відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Тобто, це давало відповідачу підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

В той же час, посилаючись на причини зупинки транспортного засобу, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за це порушення, якщо таке мало місце, не виносилася.

В той же час, була винесена постанова за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: в зв?язку з відсутністю у водія транспортного засобу страхового полісу.

Як зазначено в вище приведеній нормі закону це не є причиною, яка давала підстави поліцейському зупиняти транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу, здійсненої відповідачем і яка ним могла бути встановлена візуально, це не увімкнене ближнє світло фар поза межами населеного пункту.

Наявність чи відсутність у водія страхового полісу, з точки зору ст.35 Закону України «Про національну поліцію», не могла бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не могла бути встановлена поліцейським.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати страховий поліс, були відсутні.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такими документами, зазначеними в п.2.1 Правил, є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В той же час, слід звернути увагу на те, що Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто підзаконним нормативним актом, а підстави, за яких поліцейський наділений правом вимагати страховий поліс, визначено законом.

З точки зору закону підзаконний акт- це нормативний акт, що приймається уповноваженими нормотворчими суб'єктами на основі і на виконання законів і не повинні суперечити їм.

Крім того, підстави зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, зазначені в постанові, суперечать підставам, викладеним у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач, не з?явившись до суду, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надав, приведені ним твердження не спростував.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Що стосується винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці, де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці, де він несе службу саме в той час.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕАА № 367480 від 19 квітня 2018 року, винесену Інспектором Управління патрульної поліції в м. Борисполі Кивської області Кияницею Олегом Олександровичем відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2018 року.

Суддя : Л.А.Шереметьєва