Справа № 1540/3907/18
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3907/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (65104, АДРЕСА_1) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про стягнення невиплачених грошових коштів при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить суд:

- Стягнути з Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м Київ, 03048, телефон 287-82-82. ідентифікаційний код 40108646) середній заробіток за час затримки виплати грошового забезпечення за грудень 2017 року розмірі 6520 гривень 67 коп.

- Стягнути з Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м Київ, 03048. телефон 287-82-82, ідентифікаційний код 40108646) середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 39625 гривень 61 коп.

В обґрунтування адміністративного позову Позивачем зазначено, що грошове забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні не сплачені в день звільнення Позивачу, а виплата відбулась із затримкою, а саме на 13 робочих днів виплата грошового забезпечення за грудень 2017 року та 79 робочих днів виплата одноразової грошової допомоги при звільнені, а тому вважає, що відповідач повинен сплатити Позивачу загальну суму у розмірі 46146, 28 (6520,67 + 39625,61) гривень за затримку вказаних виплат.

Ухвалою суду від 08.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням до розгляду на 05 вересня 2018 року.

05.09.20118 року, у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання, яке було призначено на 05 вересня 2018 року, не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином (а.с. 25). Відзив на позов або будь-яких клопотань, заяв від Відповідача не надходило.

Під час судового засідання, Позивачем надано клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 27).

Таким чином, згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

В силу частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інших заяв та клопотань до суду по суті справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлене наступне.

ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 586 о/с від 28.12.2017 року, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 30 грудня 2017 року (а.с. 12)

У день звільнення з Управління Патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, з Позивачем не було проведено розрахунку, а саме: грошове забезпечення за грудень 2017 року, яке було нараховане та виплачено 22.01.2018, та одноразова грошова допомога при звільнені, яка нарахована та виплачена була 26.04.2018 року.

02.03.2018 року Позивач звертався до Департаменту патрульної поліції України щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

30.03.2018 року за № 1764/41/5/05-2018 отримав відповідь з Департаменту патрульної поліції України, з якої вбачається, що Департаментом патрульної поліції України направлений розрахунок для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби до Національної поліції України. Виплата одноразової грошової допомоги при звільнені буде проведена після надходження коштів від Національної поліції України (а.с. 15).

Також, 27.04.2018 року, Позивач отримав відповідь на своє звернення від 28.03.2018 року за № К-7360, в якому було повідомлено, що затримка з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні виникла через необхідність зміни наказу про звільнення в частині встановлення вислуги років для виплати грошової допомоги при звільненні. Також в цієї відповіді було повідомлено, що 26.04.2018 виплата належної суми Позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні була проведена, документи щодо оформлення пенсії надані в повному обсязі (а.с. 16).

29.05.2018 року за № В-91, Позивач звернувся із заявою до Управління Патрульної Поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій просив здійснити нарахування та виплату заборгованості, яка виникла перед Позивачем, за несвоєчасну виплату грошового забезпечення за грудень 2017, виплата якої здійснена 22.01.2018, та одноразової грошової допомоги при звільнені, яка була Позивачу нарахована та виплачена 26.04.2018 (а.с. 17).

31.05.2018 року за № К-1794/41/13/02/2018, Позивач отримав відповідь, в якій зазначено, що звернення Позивача від 29.05.2018 щодо перерахування на рахунок Позивача заборгованості при здійсненні розрахунку під час звільнення зі служби в поліції направлено до відділу оплати праці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку для розгляду до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за належністю (а.с. 18).

19.07.2018 року за № 6280/41//5/05/2018 Позивачем отримано супровідного листа з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із листом від 06.07.2018 за №15078/41/13/02/03-2018, у якому зазначено, що Державна Казначейська служба України у зв'язку із закриттям бюджетного 2017 року з клієнтами по забезпеченню видаткової частини бюджетів працювала до 28.12.2017 року, тому повний розрахунок проведений у січні 2018 року, тобто після надходження фінансування (а.с. 19-20).

Оцінюючи дії суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положенням ст. 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на заробітну плату не нижчу ніж визначено законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Дане право безпосередньо реалізується шляхом гарантування своєчасної та повної виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні є додатковою заробітною платою та на неї поширюються гарантії, передбачені цим Законом.

Зокрема, відповідно до ст.94 КЗпП України, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу ОВС та національної поліції України, зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку - які не є складовими грошового забезпечення, не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, а тому до даних правовідносин, необхідно застосовувати положення КЗпП України.

Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У постанові від 27.04.2016 року, у справі №6-113 цс 16, Верховний Суд України зазначив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпПІ України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі №803/1212/16.

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосує закон, що регулює подібні правовідносини, а за відсутності такого закону суд виходить із Конституційних принципів і загальних засад Права.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати «№95», ратифікованої Україною 30.06.1991 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчисленні в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли не має такого законодавства, угод чи рішення в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Враховуючи, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю (Постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі №21-389а 13), суд дійшов до висновку, про застосування до даних правовідносин норми Законів про працю України, які регламентують порядок стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Так, відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільнені працівника виплата всіх сум. що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніші наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахуванні суми, належної працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином відповідач порушив статтю 43 Конституції України, якою гарантовано право, на своєчасне одержання винагороди за працю в частині виплати грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні у день звільнення. На цій підставі за несвоєчасну виплату належних до виплати грошових коштів, до відповідача слід застосувати відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпГІ України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку.

Враховуючи те, що відповідач у судове засідання не з'явився, жодних клопотань, заперечень або відзив на позов від нього не надходило, суд розцінює неподання відзиву як визнання позову.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченою ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після здійснення повного розрахунку з працівником, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 розділу ІV цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як встановлено судом із матеріалів справи, Позивач вважає, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а тому затримка за несвоєчасну виплату грошового забезпечення за грудень 2017 року склала 13 робочих днів та затримка за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги при звільнені склала 79 робочих днів.

Суд не погоджується із такою думкою Позивача та зазначає, що в звязку із специфікою роботи, яку виконував Позивач, повязаної із проходженням служби у Національній поліції, до спірних правовідносин застосовується спеціальне законодавство щодо виплати грошового забезпечення.

Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Відповідно до п. 1 Розділу І вказаного Порядку зазначено, що цей Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно п. 8 Розділу І Порядку, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць, розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Пунктом 11 Розділу І Порядку передбачено, шо грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до п. 15 Розділу І Порядку, при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Таким чином, суд вважає за необхідне розрахувати грошове забезпечення за грудень 2017 року та одноразову грошову допомогу при звільнені не у робочих днях, а у календарних.

Судом встановлено, що згідно з довідкою ПАТ «ПриватБанк», грошове забезпечення Позивача за останні 2 місяця роботи, перед звільненням складало: в жовтні 2017 - 10600 гривень, в листопаді 2017 10968, 24 грн., разом складала 21568,24 грн. (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи, грошове забезпечення за грудень 2017 року, було нараховане та виплачено 22.01.2018, а одноразова грошова допомога при звільнені, нарахована та виплачена була 26.04.2018 року.

Виходячи з викладеного, відповідно наданої довідки, відповідач повинен сплатити кошти з розрахунку середньоденного грошового забезпечення за два місяця, що передували звільненню, а саме: 21568,24 грн. за 61 день (жовтень + листопад), тобто 353,57 грн. за один день. Затримка по виплаті грошового забезпечення (заробітна плата) з 30.12.2017 року по 22.01.2018 року складає 23 календарних дня. Відповідно по 353,57 грн протягом 23 календарних днів становить загальну суму 8132,11 грн.

Затримка за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги при звільнені, з 30.12.2017 року по 26.04.2018 року складає 117 календарних дня.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до наданої довідки, відповідач повинен сплатити кошти, виходячи з одноденного грошового забезпечення 353,57 грн. протягом 117 календарних днів, відповідно сума заборгованості складає 41367,69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, але, враховуючи положення Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, підлягають задоволенню в іншому розмірі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Щодо судових витрат, суд зазначає, що при відкритті провадження у справі, Позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-73, 77, 139, 159, 241-246, 250-251, 263 КАСУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (65104, АДРЕСА_1) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати грошового забезпечення за грудень 2017 року розмірі 8132 (вісім тисяч сто тридцять дві) гривні 11 копійок.

Стягнути з Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 41367 (сорок одна тисяча триста шістдесят сім) гривень 69 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанціїв 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.