Справа № 0940/1751/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"01" жовтня 2018 р. Справа № 0940/1751/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати позивачу період проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти та відмови призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов'язання Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області зарахувати позивачу період проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти і призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення до відповідача із заявою, а саме з 04.09.2018.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати позивачу період проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти та відмови призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління ПФУ Івано-Франківської області зарахувати позивачу період проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти і призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення до відповідача із заявою, а саме з 04.09.2018.

Суд зазначає, що вимоги про визнання неправомірними дій Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області та вимоги про зобов'язання Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області вчинити дії щодо зарахування позивачу періоду проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти і призначення пенсії за вислугою років є самостійними позовними вимогами, так як за своїм змістом є різними шляхами (способами) захисту порушено права, а також можуть бути заявлені окремо одна від одної.

Так, при визнанні судом неправомірними дій відповідача, без заявлення позивачем вимоги до суду про зобов'язання вчинити дії щодо зарахування позивачу періоду проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти і призначення пенсії за вислугою років, Надвірнянське об'єднане управління ПФУ Івано-Франківської області не позбавлене права прийняти рішення щодо такого зарахування та призначення пенсії.

Суд вважає, що якщо пенсіонер, не вступаючи у правовідносини щодо можливого добровільного зарахування позивачу періоду проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти і призначення пенсії за вислугою років, після визнання неправомірними дій Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області в судовому порядку, а одночасно із вказаною позовною вимогою заявляє вимогу про зобов'язання відповідача зарахувати позивачу період проходження служби в рядах Радянської армії (Збройних Силах) з 31.10.1985 по 29.10.1987 до стажу за спеціальністю як працівнику освіти і призначити пенсію за вислугою років, то такі вимоги адміністративного позову мають різні предмети доказування, тобто є самостійними вимогами.

Позивач самостійно визначив такі вимоги у позовній заяві, відтак, виходячи із принципу диспозитивності адміністративного судочинства, суд вважає їх окремими позовними вимогами немайнового характеру.

Таким чином позивачем до суду заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», який вступив в дію з 01.01.2018, встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року складає 1 762,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що абзацом 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як наслідок, розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами немайнового характеру складає 1 409,60 грн., проте, згідно квитанції Івано-Франківської філії АТ «Ощадбанк» за №288.119.1/19684425 від 26.09.2018, яка долучена позивачем до матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір тільки за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 704,80 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір не в повному обсязі.

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати (долучити) документ про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

За таких обставин, позовну заяву подано без додержання вимог частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв'язку із вищевикладеним, відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення вищевказаних недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до встановлених частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 161, 171, частинами 1, 2 статті 169 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання (долучення) документа про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кафарський В.В.