Справа № 0940/1493/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"28" вересня 2018 р. Справа № 0940/1493/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Судді Матуляк Я.П.
за участю секретаря Мули Х.О.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши в підготовчому засіданні в приміщенні суду заяву про забезпечення позову по адміністративній справі
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Івано-Франківськбуд"
до відповідача: Управління Держпраці в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці
про скасування постанов від 20.07.2018 року за № ІФ1139/45/АВ/П/3Б-1ФС, за № ІФ1139/45/АВ/П/МГ-2ФС, за № ІФ1139/45/АВ/П/ІП-3ФС, -
В С Т А Н О В И В:
20.08.2018 товариство з додатковою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Івано-Франківськбуд" звернулося до суду з позовом до управління Держпраці в Івано-Франківській області про скасування постанов від 20.07.2018 року за № ІФ1139/45/АВ/П/3Б-1ФС, за № ІФ1139/45/АВ/П/МГ-2ФС, за № ІФ1139/45/АВ/П/ІП-3ФС.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 23.08.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.
Відповідно до ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року розгляд даної адміністративної справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.
27.09.2018 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом: зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ІФ1139/45/АВ/П/3Б-1ФС від 20.07.2018 року винесену заступником начальника управління Держпраці в Івано-Франківській області ОСОБА_2, зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ІФ1139/45/АВ/П/МГ-2ФС від 20.07.2018 року винесену заступником начальника управління Держпраці в Івано-Франківській області ОСОБА_2, зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ІФ1139/45/АВ/П/ІП-3ФС від 20.07.2018 року винесену заступником начальника управління Держпраці в Івано-Франківській області ОСОБА_2.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що, оскаржувані постанови про накладання штрафу можуть бути предявлені відповідачем до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Після предявлення цих постанов до виконання органами державної виконавчої служби будуть вживатися заходи до стягнення штрафу в примусовому порядку шляхом накладання арешту на розрахункові рахунки чи майно підприємства, що негативно відобразиться на його господарській діяльності. Дані обставини, на думку представника позивача, свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист, а також поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Представник позивача в судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав, просив задовольнити.
Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.
Відповідно до п.9 ч.2 статті 180 КАС України у підготовчому засіданні суд за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову.
За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частина 1 статті 150 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до пунктів 3 5 частини 1 статті 152 вказаного Кодексу заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Таким чином, частина друга статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює вичерпний перелік підстав для забезпечення позову.
Тобто, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Стаття 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
У відповідності до частини 2 статті 151 даного Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Необхідність забезпечення позову та виникнення підстав вжиття заходів забезпечення заявленого адміністративного позову позивач обґрунтовує тим, що оскаржувані у даній справі постанови є виконавчим документом, у звязку з цим існує очевидна і цілком реальна небезпека того, що відповідач звернеться до виконавчої служби з метою їх примусового виконання, а проведення виконавчих дій за цими виконавчими документами призведе до накладення арешту на банківські рахунки та майно позивача, що позбавить його можливості вести господарську діяльність та унеможливить проведення розрахунків.
Судом встановлено, що позивач посилається на підстави, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, мотивуючи своє звернення існуванням об'єктивної загрози звернення до примусового виконання оскаржуваних постанов органом Державної виконавчої служби України, при цьому, не надавши суду жодного доказу щодо існування реальних намірів чи фактичного звернення вищевказаних постанов до примусового виконання.
Суд зазначає, що підстави забезпечення позову не можуть ґрунтуватися на ймовірних припущеннях і повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами.
З огляду на вищенаведене, заява представника позивача про забезпечення позову є передчасною та необґрунтованою належними доказами.
Також, на думку суду, наведені у заяві ознаки очевидності протиправності оскаржуваного рішення не є достатніми та обґрунтованими та підлягають встановленню під час розгляду справи.
Відтак, судом підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову не встановлено.
За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
У Х В А Л И В:
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку, оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Матуляк Я.П.