Справа № 385/57/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" вересня 2018 р. справа №385/57/18
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 р. (суддя Сагун А.В., м. Кропивницький)

у справі №385/57/18

за позовом ОСОБА_1

до Гайворонської районної ради

про визнання протиправним рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправним та нечинним рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання Гайворонської районної ради №184 від 22.12.2017 року "Про затвердження структури Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" в частині скорочення посади старшої медсестри медичного поліклінічного відділення.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням сімнадцятої сесії сьомого скликання Гайворонської районної ради № 184 від 22.12.2017 року "Про затвердження структури Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" встановлена нова структура штатного розпису, відповідно до якого скорочено посаду, на якій працювала позивач, а саме посаду старшої медичної медсестри поліклінічного відділення.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив, виходячи з того, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним.

Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що п.2 рішення Гайворонської районної ради Кіровоградської області №184 від 22.12.2017 року "Про затвердження структури комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" доручено виконуючому обов'язки головного лікаря Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" Пісовій А.С. привести штатний розпис комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" відповідно до затвердженої структури", яке не виконати в.о. головного лікаря не могла, оскільки це бюджетні кошти на фінансування комунального закладу впродовж 2018 і подальших років.

Голова райради Грабовий Д.М. зобов'язав своїм рішенням скоротити декілька посад (в тому числі і посаду позивача) без можливості дотримання відповідно до законодавства України повідомлення про зміну істотних умов праці позивача та інших осіб, що потрапили під скорочення, що говорить про низьку якість виготовлення рішення та необхідність його скасування повністю або у частині скорочення посад.

Суд взагалі не розглянув це питання, що свідчить про однобічність розгляду справи суддею на користь адміністративного органу місцевого самоврядування, а не захист інтересів позивача - молодої матері, жителя територіальної громади.

Судом не оцінювались ті обставини, що згідно штатного розкладу персоналу Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" взагалі не враховано кількість посад медичних працівників поліклінічного відділення, який дорівнює майже 70 посад, а тому не зрозуміло чому при такій кількості посад самого більшого відділення скорочена посада старшої медсестри медичної поліклінічного відділення. В той же час інші відділення передбачають у своїй структурі посаду старшої медсестри медичної.

Відповідачем було зроблено посилання на рішення спільної районної комісії районної державної адміністрації та районної ради щодо перевірки структури та фінансово-господарської діяльності КЗ "Гайворонська центральна районна лікарня" (надалі - Спільної комісії). Відповідно до довідки від 23 жовтня 2017 року діяльності цієї комісії зазначено, що "штатна чисельність працівників лікарні значно завищена від існуючої потреби". Більше жодних обґрунтувань щодо доцільності оптимізації лікарні шляхом скорочення посад (і позивача в тому числі) не наведено. Тобто, відповідно до зазначеної довідки, жодних перевірок та висновків відносно посади старшої медсестри медичної поліклінічного відділення не ставилось взагалі. За наслідками такої перевірки було неправомірно винесено питання скорочення зазначеної посади на розгляд спільного засідання постійної комісії Гайворонської райради з питань бюджету, що згідно протоколу засідання постійної комісії районної ради з питань бюджету, фінансів, комунальної власності, економічного і соціального розвитку від 20.12.2017 року є єдиним обґрунтуванням затвердження нової структури КЗ "Гайворонська центральна районна лікарня". Але взагалі не ставилось жодного питання про перевірку посади старшої медсестри медичної поліклінічного відділення, не говорячи вже про обґрунтування такого скорочення зазначеної посади.

Єдиним обґрунтуванням, відповідно до відзиву відповідача, доцільності проведення такої оптимізації шляхом скорочення посад є так званий "міфічний" економічний аналіз штатного розпису лікарні. Цей аналіз відповідачем не долучено до матеріалів справи, тобто ніяких доказів доцільності скорочення посади суду не надано взагалі, що свідчить про повну необґрунтованість його рішення.

Але судом взагалі не взято до уваги зазначені факти і не надано належної оцінки цим фактам під час судового засідання.

В рішенні суду зазначається як доведений факт, що таким чином проведення оптимізації лікарні не передбачало скорочення посад. Але в той же час, відповідно рішення Гайворонської райради від 22.12.2017р. №184 під скорочення потрапило 16 посад, в тому числі посада позивача.

Не надано оцінки тому, що після скорочення позивачу було запропоновано декретну посаду, чим обмежено її право на працю.

Просить рішення суду скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем направлено відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, не з'явились, що не перешкоджає її розгляду у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши дотримання судом норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальний заклад "Гайворонська центральна районна лікарня" створений відповідно до рішення Гайворонської районної ради від 14 червня 2013 року №196 "Про реорганізацію Гайворонського РТМО та створення комунальних закладів "Гайворонський центр первинної медико-санітарної допомоги" і "Гайворонська центральна районна лікарня", є комунальним закладом охорони здоров'я, що надає вторинну медико-санітарну допомогу населенню Гайворонського району Кіровоградської області.

Засновником Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" є Гайворонська районна рада.

Лікарня підпорядковується Гайворонській районній раді та Гайворонській районній державній адміністрації в межах, передбачених статутом та чинним законодавством.

Судом встановлено, що спільним розпорядженням голови Гайворонської районної державної адміністрації та голови Гайворонської районної ради від 02 жовтня 2017 року №274-р/38-гр було створено спільну районну комісію районної державної адміністрації та районної ради щодо перевірки структури та фінансово-господарської діяльності Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" (а.с.80).

За результатами перевірки спільна комісія дійшла висновку, що штатна чисельність працівників лікарні значно завищена від існуючої потреби, тому необхідно оптимізувати штатний розпис лікарні.

Відповідно до статуту Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" передбачено, що структура лікарні затверджується Гайворонською районною радою за попереднім погодженням голови районної ради та поданням головного лікаря лікарні (а.с. 84-86).

Штатний розпис Лікарні погоджується головою Гайворонської районної ради за поданням головного лікаря Лікарні.

Відповідно до пп.5.2.2. статуту Гайворонська районна рада приймає рішення про затвердження, внесення змін до статуту та структури лікарні за попереднім погодженням голови районної ради.

З урахуванням вищевказаних норм було сформовано новий штатний розпис Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня", який було подано на погодження до Гайворонської районної ради.

Судом встановлено, що 20 грудня 2017 року питання про затвердження структури Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" розглядалось на спільному засіданні постійної комісії районної ради з питань бюджету, фінансів, комунальної власності, економічного і соціального розвитку, торгівлі, промисловості, та будівництва та з питань освіти, культури, спорту, охорони здоров'я, соціального захисту населення та учасників антитерористичної операції на сході України.

За результатами розгляду, постійна комісія прийняла рішення, винести на розгляд сесії районної ради та рекомендувати депутатам затвердити проект рішення.

22 грудня 2017 року на сімнадцятій сесії сьомого скликання Гайворонської районної ради одноголосно депутатським корпусом було прийнято рішення №184 "Про затвердження структури комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" (а.с.79).

Таким чином, судом встановлено, що лише після проведення спільною районною комісією районної державної адміністрації та районної ради перевірки структури та фінансово-господарської діяльності Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня", економічного аналізу щодо оптимізації структури та штатного розпису лікарні, враховуючи висновки постійної комісії районної ради з питань бюджету, фінансів, комунальної власності, економічного і соціального розвитку, торгівлі, промисловості, та будівництва проект рішення "Про затвердження структури Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня" було винесено на пленарне засідання чергової сесії районної ради, яке було прийнято 22 грудня 2017 року за №184.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 22 грудня 2017 року депутатський корпус районної ради в складі 28 депутатів на сімнадцятій сесії сьомого скликання Гайворонської районної ради Кіровоградської області прийняв (шляхом відкритого голосування) законне рішення №184 від 22.12.2017 року "Про затвердження структури Комунального закладу "Гайворонська центральна районна лікарня".

Крім того, суд звернув увагу на те, що позивача за власною заявою переведено на іншу посаду у Комунальному закладі "Гайворонська центральна районна лікарня" 02.05.2018 (а.с.122-124).

Отже, суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що відповідачем було порушено її права при прийнятті рішення №184 від 22.12.2017 року, не відповідає дійсним обставинам, а тому відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається з позову та апеляційної скарги на рішення суду, на думку позивача, оскаржуване рішення порушує засади охорони здоров'я, які спрямовані на якісне надання медичної допомоги населенню міста та району, а також порушує норми трудового законодавства, зокрема прав позивача стосовно гарантій при звільненні з посади старшої медичної сестри поліклінічного відділення лікарні.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.1 та 2 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Статтею 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення можуть проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади.

Згідно з ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 4 статті 16 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" визначено, що планування розвитку мережі державних і комунальних закладів охорони здоров'я, прийняття рішень про її оптимізацію, створення, реорганізацію, перепрофілювання державних і комунальних закладів охорони здоров'я здійснюються відповідно до закону органами, уповноваженими управляти об'єктами відповідно державної і комунальної власності.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання, зокрема: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, слід зробити висновок, що питання затвердження структури комунального закладу охорони здоров'я віднесено до компетенції районної ради, яка має стосовно цього дискреційні повноваження, щ були реалізовані відповідачем. Суд не має права втручатися в діяльність органу місцевого самоврядування та надавати оцінку доцільності прийнятого рішення, якщо воно прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції, перевіряючи відповідність оскаржуваного рішення зазначеній нормі, не знайшов підстав для визнання його протиправним, зокрема, встановив дотримання відповідачем порядку його прийняття, правомірності та обґрунтованості, с чим колегія суддів погоджується.

При цьому колегія суддів наголошує, що права позивача підлягають захисту в порядку адміністративного судочинства лише у тому випадку, коли вони відносяться до публічно-правової сфери регулювання. Оскаржуваним рішенням безпосередньо права позивача не порушені, а, крім того, трудові права особи, яка не перебуває на публічній службі, не відносяться до сфери публічно-правового регулювання. Захист прав позивача в сфері трудових відносин має здійснюватися в порядку цивільного судочинства. Крім того, учасниками трудових відносин є працівник та роботодавець, яким по відношенню до позивача не є відповідач.

Таким чином, адміністративний суд не може надавати оцінку обставинам, пов'язаним із вивільненням та працевлаштуванням працівників, які не перебувають на публічній службі.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не мають належного правового обґрунтування.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 р. у справі №385/57/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 27.09.2018 року.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко