Справа № 757/34147/18-а
Суддя: Матійчук Г. О.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар Саницькій Б.В.,

справа № 757/34147/18-а

сторони:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: лейтенант поліції 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції м. Києва Твердохліб Іван Олександрович,

вимоги позивача: про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 4 батальйону 6 роти УПП в м. Києві Твердохліба І.О. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 466747 від 02.07.2018 року та скасування вказаної постанови.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку, постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 02.07.2018 року о 19 год. 52 хв. позивач керував транспортним засобом марки «Porshce Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 по тротуару вул. Саперно-Слобідської, 72 в м. Києві, був зупинений інспектором поліції та під час зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п.9.9.«б» Правил дорожнього руху України (далі-ПДР України), за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, оскільки позивач не визнав порушення, що ставилось йому за вину, зазначив, що диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП не відповідає обставинам справи які викладені у оскаржуваній постанові, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

23 червня 2018 року суд відкрив провадження у цій справі та вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.

Відповідач направив на адресу суду відзив в якому заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач на вимогу інспектора не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці, чим порушив п.п.9.9.«б» Правил дорожнього руху України, крім того, дана обставина підтверджується доданим відеозаписом. У зв»язку з вищенаведеним, просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, 02.07.2018 року відповідач виніс відносно позивача постанову, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що позивач 02.07.2018 року о 19 год. 52 хв. керував транспортним засобом марки ««Porshce Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 по тротуару вул. Саперно-Слобідської, 72 в м. Києві, був зупинений інспектором поліції та під час зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п.9.9«б» ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вимоги п.9.9.«б» ПДР України встановлюють, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника міліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач в своєму адміністративному позові вказав, що він ПДР України не порушував, при цьому постанова відповідачем прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою і незаконною. Зазначив, що диспозиція адміністративної статті не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

При цьому, згідно положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Крім того, згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

До відзиву наданого відповідачем долучено диск відеофіксації правопорушення та з якого вбачається, що автомобіль позивача зупинений на тротуарі аварійна світлова сигналізація не увімкнена, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 466747 від 02.07.2018 року винесена уповноваженою на те посадовою особою, а також за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст. 255, 256, 283 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у межах розміру, передбаченого санкцією ч.2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 466747 від 02.07.2018 року винесена відносно позивача правомірно, а тому суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції м. Києва Твердохліба Івана Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушеннявідмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.О. Матійчук