Справа № 357/9792/18
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9792/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 вересня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП про скасування постанови, посилаючись на наступні обставини.

Він, ОСОБА_1, 13.08.2018 року приблизно о 10 годині 39 хвилин дійсно керував транспортним засобом БАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 за маршрутом Київ Біла Церква у с. Віта-Поштова, що у Київській області та спускаючись до низу завчасно включив лівий покажчик повороту для об»їзду перешкоди та у зв»язку із тим, що дорожні служби встановили відбійники, він перестроївся в середню смугу для руху, при цьому нікому не заважаючи в русі. В цей час, на підйом, його автомобіль було зупинено працівниами патрульної поліції з тих підстав, що він нібито не увімкнув покажчик повороту ліворуч, тим самим порушив п. 9.2 ( б ) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП та було накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, не обгрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 533723 від 13.08.2018 року підлягає скасуванню.

Отже, звертає увагу на той факт, що винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 533723 від 13.08.2018 року не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

До того ж, вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з»ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може грунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції.

Тобто, відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним правил подачі попереджувальних сигналів, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.

Він є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому рухаючись 13.08.2018 року на автомобілі при виконанні маневру, а саме об»їзду перешкоди на дорозі, увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку. А також, врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги та не порушував Правил дорожнього руху.

Таким чином, твердження поліцейського про порушення ним вимог ПДР України, є лише його суб»єтивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, просить суд звернути увагу на норму, встановлену ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

До того ж, наголошує, що оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 533723 від 13.08.2018 року знаходиться у третьої особи.

Тому, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень по справі про дміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 533723 від 13.08.2018 року та справу про адміністративне правопорушення закрити ( а. с. 2-7 ).

Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та визначено провести розгляд справи в поряду спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 14-15 ).

18.09.2018 року на адресу суду від третьої особи Департаменту патрульної поліції надійшли пояснення, в яких третя особа посилається на наступне ( а. с. 23-32 ).

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі сірії ЕАВ № 533723 від 13.08.2018 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважають, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до винесеної відповідачем постанови, 13.08.2017 року о 10 годині 39 хвилин водій ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи транспортним засобом «БАЗ А079.24», номерний знак НОМЕР_1, за адресою: вул. Янтарна, 5 с. Віта Поштова, Києво-Святошинського району, Київської області, під час перестроювання в іншу смугу не ввімкнув попереджувальний світовий сигнал повороту, чим порушив вимоги п. 9.2.б ) ПДР, затверджених КМУ від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 9.2.б) ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Порушення користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за особою накладення штрафу в розмірі двадцяти п»яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів ( ч. 2 ст. 122 КУпАП ).

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зауважує, що відповідач, 13.08.2018 року перебуаючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення .

Згідно п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративне правопорушення,передбачено, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об»єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, відповідач постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, а тому позов позивача не підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з«явився, надав до суду заяву, отримана судом 27.09.2018 року за вх. 30664, в якій просив справу за його позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить надісланий лист на електронну пошту.

Представник третьої оосби в судове засідання не з»явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить належним чином оформлена телефонограма.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 22.08.2018 р., що підтверджується поштовим конвертом ( а. с. 13 ), щодо оскарження постанови від 13.08.2018 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 13.08.2018 року о 10 годині 39 хвилин у с. Віта-Поштова ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом БАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 не ввімкнув покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР УКраїни порушення попереджувальних сигналів при зміні напряму руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП та було накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень ( а. с. 8 ).

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фатичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожного руху, а також іншими документами.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Крім того, третьою особою до наданих до суду пояснень також не надано жодного доказу, в обгрунтування законності винесеної відповідачем оскаржувальної постанови.

З пояснень третьої особи вбачається, що відповідач перебуваючи в екіпажі патрульної поліції безпосередньо став свідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення та оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням постановив визнати позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав на останнього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 з боку відповідача до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово в судові засідання не з'являвся, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП про скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 533723 від 13.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, - закрити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( місце проживання: 09100, АДРЕСА_1 );

Відповідач інспектор роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Києві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 ( місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3 );

Третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП ( місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3 ).

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_3