Справа № 492/1600/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/1600/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стефанова С.О., за участю секретаря судового засідання Гунько О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, начальника Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, начальника Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення №13-0 від 04.04.2016 року та поновлення на посаді.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 27 листопада 2017 року відкрито провадження по справі.

30 березня 2018 року постановою Арцизького районного суду Одеської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, начальника Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення посаді відмовлено.

15 липня 2018 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2018 року скасовано. Зазначену справу направлено для належного розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

29 серпня 2018 року адміністративна справа № 492/1600/17 за позовом ОСОБА_1 до Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, начальника Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу щодо звільнення та поновлення посаді надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2018 року, судову справу за № 492/1600/17 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О.

При цьому суд зазначає, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.

У відповідності до п.10 Розділу VII Перехідних Положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою судді Стефанова С.О. від 30 серпня 2018 року прийнято справу № 492/1600/17 до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.09.2018 року через канцелярію суду від відповідача начальника Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 надійшло клопотання (вхід. № 27205/18) про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Також у судовому засіданні 24 вересня 2018 року представник відповідача - Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області подав аналогічне клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Позивач відносно задоволення вищезазначених клопотань заперечував.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши доводи, викладені в клопотаннях про залишення позовної заяви без розгляду, суд визнає їх обґрунтованими та вважає за необхідне залишити позов без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент звернення (15.11.2017 року) до суду з позовом), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення (15.11.2017 року) до суду з позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення (15.11.2017 року) до суду з позовом), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення (15.11.2017 року) до суду з позовом), для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

ОСОБА_3 встановлено, що з вимогами про визнання звільнення незаконним, скасування наказу «Про звільнення ОСОБА_1Д.» № 13-0 від 04.04.2016 року та поновлення на посаді позивач звернувся до суду 15 листопада 2017 року, тобто більше ніж через рік з моменту звільнення.

Враховуючий вище викладені вимоги законодавства, чинні на момент звернення позивача до суду, суд зазначає, що строк на звернення до адміністративного суду із заявленими вимогами розпочинається з моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач у позовній заяві зазначає, що пропустив строк звернення до суду, так як дізнався що був введений в оману щодо обставин звільнення, та дізнався про порушення своїх прав лише, коли отримав відповідь від Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на своє звернення датоване 12.06.2016 року. Причиною пропуску строку позивач вказує незнання факту існування наказу ДФС України від 11.01.2016 року № 17 «Про введення в дію структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови». Разом з тим позивач підтверджує, що був обізнаний про існування наказу ДФС України від 25.12.2015 року №996 «Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС», яким чисельність працівників Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області зменшилась з 58 до 39.

Суд вважає, що за зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки предметом спору являється не обізнаність позивача про існування наказу ДФС України від 11.01.2016 року № 17 «Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови», а обізнаність позивача про звільнення з займаної посади Тарутинського відділення Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області у звязку з скороченням чисельності працівників.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про своє звільнення 04 квітня 2016 року, що підтверджується копією наказу «Про звільнення ОСОБА_1Д.» від 04 квітня 2016 року № 13-0 та випискою з книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них.

Також в матеріалах справи міститься власноручно підписане позивачем ОСОБА_4 від 02.02.2016 року про наступне звільнення із займаної посади, в якому вказано дату звільнення з інформуванням про те, що в Арцизькій ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області відсутні вакантні посади, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, що відповідали б кваліфікації.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що згідно протоколу засідання профкому первинної профспілкової організації працівників Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 12.02.2016 року №2, було розглянуто питання щодо розірвання трудових договорів з працівниками Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області згідно подання Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 02.02.2016 року №963/9/15-07-04-01-30.

На підставі наказу ДФС України від 11.01.2016 року № 17 «Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови», наказом Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 02.02.2016 року № 25 було введено в дію організаційну структуру та штатний розпис Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області з погодженням заступника начальника - начальника Тарутинського відділення ОСОБА_3, який довід вищезазначений наказ до працівників Тарутинського відділення.

Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про наступне вивільнення заздалегідь, 02.02.2016 року власноруч підписав ОСОБА_4 про наступне звільнення із займаної посади, а 04.04.2016 року був ознайомлений з наказом «Про звільнення ОСОБА_1Д.» від 04 квітня 2016 року № 13-0.

Натомість зави про поновлення строку на звернення до адміністративного суду позивачем не подано, обґрунтованих пояснень або доказів щодо поважності причин пропуску строків останнім у судовому засіданні не наведено, а факт ознайомлення позивача 04.04.2016 року з наказом «Про звільнення ОСОБА_1Д.» від 04 квітня 2016 року № 13-0 визнано позивачем у судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи судом.

Зі змісту п. 51 рішення Європейського Суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, п. 570 рішення Європейського Суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії, правової позиції викладеної Верховним ОСОБА_3 України у справі № 6-2469цс16 вбачається, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Враховуючи, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків.

Не вирішення питання про можливість застосування строків звернення до суду може свідчити про порушення права на справедливий суд, яке закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обовязком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

В свою чергу, суд наголошує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Строки звернення до суду обмежують, зокрема, можливість звернення особи до суду для оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо вони оскаржуються поза межами таких строків, встановлених процесуальним законом.

Слід зазначити, що запроваджений в КАС України інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з адміністративний позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх закінчення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд наголошує, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а тому не реалізація цього права є наслідком його власної поведінки.

Резюмуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що позивачем значно пропущено строк звернення до суду, проте не підтверджено жодних обставин, котрі були обєктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача чи були повязані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання представників відповідачів про залишення позову без розгляду обґрунтовані та підлягають задоволенню, а адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до вимог ч. 4 ст. 123 КАС України.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 183, 240, 243 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, начальника Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 25 вересня 2018 року.

Суддя С.О. Стефанов