Справа № 264/3964/18
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3964/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Матвєєва Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 12 липня 2018 року серії НК № 204907, винесеної інспектором СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є неправомірною, оскільки винесена при відсутності будь-яких доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Зокрема зазначив, що відповідно до ст.35 «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби лише у випадках, перелічених у цієї статті, при цьому поліцейський зобов'язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Під час зупинки транспортного засобу лейтенантом поліції ОСОБА_2 не було чітко сформульовано реальних на те підстав, а перелічені у тексті постанови порушення Правил дорожнього руху не відповідають диспозиції зазначеної статті КУпАП.Отже, вважає , що порушення встановленої процедури зупинки транспортного засобу, тягне за собою неприпустимість та недійсність усіх зібраних після такої зупинки доказів. Складання постанови зайняло більше чотирьох годин, що є порушенням ст.263 КУпАП, відповідно до якої адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більше як три години. До того ж, відповідно до ст.261 КУпАП під час здійснення адміністративного затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, обов'язковим є складання відповідного адміністративного протоколу, у якому зазначається дата та місце складання; посада, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка склала, відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання, та який підписується затриманим та особою, яка його склала. Відповідний протокол про адміністративне затримання працівниками поліції оформлено не було. Крім того, зазначив, що було порушено вимоги «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 року № 1376, а у разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим. Екземпляр постанови, переданий особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відповідає вищезазначеній нормі, оскільки його заповнено нерозбірливим почерком, що робить її нечитаємою. Виходячи зі змісту наданого екземпляру неможливо чітко, встановити суть адміністративного правопорушення та опис обставин, установлених при розгляді справи. Таким чином, позивач вважає постанову НК № 204907 такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому просить її скасувати.

Позивач в судове засідання не зявився, просив проводити розгляд справи без його присутності.

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не зявилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 12 липня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 204907 інспектором СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України, зокрема за те, що він 12 липня 2018 року о 09.40 год., керуючи автомобілем Volkswagen Golf, не був пристебнутий паском безпеки.

Суд зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови, окрім даного правопорушення, інспектором зазначено порушення ще одного пункту ПДР України, суть якого встановити неможливо, оскільки протокол складено нечітким та нерозбірливим почерком.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначених у оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, зокрема, не представлено відео- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а також не надано чітких відомостей щодо суті правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду обєктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, а дії інспектора СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області неправомірними, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 12 липня 2018 року серії НК № 204907 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. О. Матвєєва