Справа № 810/4117/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4117/17 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою приватного підприємства «Київоблагросервіс» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Київоблагросервіс» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство «Київоблагросервіс» (надалі за текстом - «ПП «Київоблагросервіс») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 27.06.2017 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 24 188 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 27.06.2017 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 61 426 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій спростовуються первинними документами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення перевірки не може свідчити про фіктивність укладених угод, а сама перевірка проведена з порушенням чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Київській області наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.12.2016 р. по 13.01.2017 р. посадовцями Києво-Святошинської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Київоблагросервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Акротус-Систем», ТОВ «Арнад Плюс», ТОВ «Ренесанс Славія Інвестмент», ТОВ «Драйв Денс Київ», ТОВ «Торгово-Інвестиційна компанія Енергія», ТОВ «Біо Плюс», ТОВ «Світ Фуд», ТОВ «Металлсервіс Україна», ТОВ «Фондор Груп», TOB «СТ Мідл», ТОВ «Гран Бутік», ТОВ «Арабікус», ТОВ «Барбадос ЛТД», ТОВ «Бром форс», ТОВ «Інтер техноледжі», ТОВ «Елітстар Компані», ТОВ «Марино Торг», ТОВ «Домініка трейд», ТОВ «Бурж ком», ТОВ «Бурбон трейд», ТОВ «Вендер Проджект», ТОВ «Коралсіті», TOB «ВТК Сіріус», ТОВ «Молгрант», ТОВ «Мідленд Інвест», ТОВ «Гард Комьюніті», ТОВ «Білд Комьюніті», ТОВ «Бест Комьюніті», ТОВ «Консалтком», ТОВ «Ленсі груп», ТОВ «Макао Союз», ТОВ «Ареал Софт Груп», ТОВ «Компанія «Інвест гарант», ТОВ «Кортес-Плюс», ТОВ «Форест-таун 2015», ТОВ «Олмофо», ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія», ТОВ «Енкод констракшн», TOB «ТК Спектр», ТОВ «Фреш продакшн», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Анадора», ТОВ «Сафарс», ТОВ «Всеукраїнська тютюнова компанія» (ТОВ «Альтерсвіфт»), ТОВ «Врожай 2015», ТОВ «Стандарт промбуд», ТОВ «РЗХ Лімітед», ТОВ «Малаві», ТОВ «Наполі Груп», ТОВ «Багіра Фінанс», TOB «ІК Дельта», ТОВ «Голд Трейд», ТОВ «Шериф комфорт», ТОВ «Супінам плюс», ТОВ «Промомаркетгруп», ТОВ «БК Нові горізонти», ТОВ «Нова перспектива-2015», ТОВ «Інтер буд», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Інтербілд Комьюніті», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Підлога Бетон», ТОВ «Біз-лайн», ТОВ «Метрокепітал Груп», ТОВ «Сільник», ТОВ «Фоса-Інтернейшнл», ТОВ «Панорама-Скай», ТОВ «Омелюх груп», ТОВ «Профбуд-2015», ТОВ «Гранді плюс», ПП «Будпостач-Закарпаття», ТОВ «Салес ЛТД», ТОВ «Аргенто Україна», ТОВ «Алтіма Трейд», ТОВ «Континент ДК», ТОВ «Нубіром», ТОВ «Астор Агротрейд», ТОВ «Ковач-Проммонтаж» за період з 01.01.2014 р. по 29.07.2016 р.

Результати перевірки оформлено актом № 10/10-36-14-05/32611721 від 20.01.2017р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 138, 198, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого: завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 1 030 грн.; занижено суму податку на додану вартість на 48 111 грн.; занижено податок на прибуток на 24 188 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту» були виписані:

- ТОВ «Інтер Текнолоджі» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, ременя, синхронів, клапану насосів на суму 77 200 грн., у тому числі 12 866 грн. 80 коп. ПДВ;

- ТОВ «Кортес Плюс» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, шківа, бруса, рукава, клапанів, ременів на суму 21 676 грн. 80 коп., у тому числі 3 612 грн. 80 коп. ПДВ;

- ТОВ «Промбудкомплект» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, стартера, ременя, електродвигуна на суму 42 549 грн. 60 коп., у тому числі 7 091 грн. 60 коп. ПДВ;

- ТОВ «ЄС «Європейська Будівельно-Фасадна Компанія» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, ременя, фільтрів, клапанів, насосу, свічок, кранів, наконечників на суму 48 254 грн. 40 коп., у тому числі 8 042 грн. 40 коп. ПДВ;

- ТОВ «СТ Мідл» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, ременя, сальників, оливи на суму 18 816 грн., у тому числі 3 136 грн. ПДВ;

- ТОВ «Ека Строй Плюс» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, ременя, паливного насосу, мастила, свічок, реле, гальмівних трубок на суму 25 670 грн. 81 коп., у тому числі 4 278 грн. 47 коп. ПДВ;

- ТОВ «Будівельна компанія «Профбуд-2015» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, мосту, ланцюга, манжет на суму 50 541 грн. 60 коп., у тому числі 8 423 грн. 60 коп. ПДВ;

- ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» податкові накладні на придбання позивачем підшипників, ременя, хомутів, насосу, патрубків на суму 10 138 грн. 20 коп., у тому числі 1 688 грн. 80 коп. ПДВ.

Разом з тим, перевіркою не встановлено факту придбання контрагентами позивача товарів, які були в подальшому реалізовані ПП «Київоблагросервіс».

Також, в ухвалі слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі № 760/6919/16-к щодо призначення позапланової перевірки зазначено, що згідно складеної узагальнюючої податкової інформації здійснення господарський операцій рядом підприємств, у тому числі ТОВ «Інтер Текнолоджі», ТОВ «Кортес Плюс», ТОВ «Промбудкомплект», ТОВ «ЄС «Європейська Будівельно-Фасадна Компанія», ТОВ «СТ Мідл», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» не підтверджено.

Ця ж ухвала містить відомості про те, що в ході обшуку було вилучено 56 печаток суб'єктів господарської діяльності.

На думку відповідача наведене свідчить про безпідставність формування ПП «Київоблагросервіс» податкового кредиту та витрат за вказаними господарськими операціями.

На підставі висновків, викладеними в акті перевірки, Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2017 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 24 188 грн. за основним платежем; податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2017 р., яким ПП «Київоблагросервіс» збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 61 426 грн., у тому числі 49 141 грн. за основним платежем та 12 285 грн. за штрафними санкціями.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність формування позивачем податкового кредиту та витрат з огляду на відомості викладені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення перевірки, а також враховуючи, що печатки ТОВ «Інтер Текнолоджі», ТОВ «ЄС «Європейська Будівельно-Фасадна Компанія», ТОВ «СТ Мідл», ТОВ «Ека Строй Плюс» та ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» були вилучені в ході обшуку.

На думку колегії суддів такий висновок окружного адміністративного суду не відповідає обставинам справи та нормам процесуального і матеріального права.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, у редакції названого Закону, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 135.1 статті 135 визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пункт 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, визначає об'єкт витрат, як продукцію, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов'язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Згідно пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Пунктом 12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до складу до складу прямих матеріальних витрат віднесено вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактичні здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що на підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів, видаткових накладних, податкових накладних, рахунків на оплату, банківських виписок.

Названі документи свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та його контрагентами виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, у ПП «Київоблагросервіс» наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Інтер Текнолоджі», ТОВ «Кортес Плюс», ТОВ «Промбудкомплект», ТОВ «ЄС «Європейська Будівельно-Фасадна Компанія», ТОВ «СТ Мідл», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд».

Не можуть бути прийняті в якості доказу твердження відповідача про те, що контрагенти позивача не придбавали товарів які в подальшому реалізовувались ПП «Київоблагросервіс».

Такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, які в свою чергу базуються на узагальненій податковій інформації без проведення перевірки контрагентів позивача та дослідження первинних документів.

У цьому зв'язку колегія суддів зазначає, що здійснюючи перевірку контролюючий орган не дослідив і жодного первинного документа позивача.

Твердження Головного управління ДФС у Київській області про безтоварність господарських операцій ґрунтуються лише на відомостях несених ним же до АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту».

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, на формування витрат та податкового кредиту.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Посилання відповідача на ухвалу слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі № 760/6919/16-к щодо призначення позапланової перевірки, як і на факт вилучення печаток деяких контрагентів позивача, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ані ухвала, ані протокол обшуку не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов'язань саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб'єктами господарської діяльності.

Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагентів позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано.

Сам по собі факт того, що контрагенти позивача фігурують в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення не є доказом протиправного формування витрат та податкового кредиту і не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 809/1139/17 та від 26 червня 2018 р. у справі № 808/2360/17.

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку, що ухвалене у справі судове рішення підлягає скасування з прийняттям постанови задоволення позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Київоблагросервіс» задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року скасувати ухвалити нове судове рішення.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2017 року та податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2017 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 25 вересня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна