Справа № 2040/8108/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

02 жовтня 2018 р. № 2040/8108/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Горшкова О.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Трейд" про скасування рішення-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по продажу на відкритих торгах права вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором № ФЛ-1П від 18.09.2008 р.;

- скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1770 від 27.07.2018 в частині визначення активів ПАТ «Дельта Банк», а саме: права вимоги за кредитним договором № ФЛ-1П від 18.09.2008 р. таким, що підлягає продажу на відкритих торгах;

- визнати результати відкритих торгів (аукціону) від 20.09.2018 р. в частині продажу лоту № F11GL31299 (назва лоту - Право вимоги за кредитним договором №ФЛ-1П від 18.09.2008 року укладеним з фізичною особою. Забезпечення: 1. Трикімнатна квартира, загальною площею - 98,0 кв.м., житловою площею - 62,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, проспект Науки (пр-т Леніна), буд 29. Іпотекодавцем є Позичальник. 2. Договір поруки із юридичною особою. Майнові права за даним кредитним договором були обтяжені на користь третьої особи, наразі здійснюється робота щодо зняття обтяжень.) недійсними.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

12 вересня 2008 року між ВАТ Астра (після перейменування ПАТ Астра Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ФЛ-1П, за яким банк надав останньому кредит у сумі 100 000 доларів США з розрахунку 13,4% річних за користування кредитом на строк з 18.09.2003 р. по 18.09.2018 р.

Грошові кошти у сумі 100 000 доларів США на виконання даного договору перераховані ВАТ Астра Банк на рахунок позичальника ОСОБА_1 на підставі меморіального ордеру № 1902 від 18.09.2008р., зі щомісячною сплатою кредиту та процентів згідно графіку.

В забезпечення кредитного договору № ФЛ-1П від 18.09.2008 р. був укладений

договір поруки б/н від 18.09.2008 р. між ВАТ Астра Банк, позичальником ОСОБА_1 та ТОВ Каскад Трейд в особі директора ОСОБА_2 відповідно до якого, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника та згідно п. 1.2. цього договору, поручитель ТОВ Каскад Трейд взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов указаного договору з усіма змінами та доповненнями до нього.

На забезпечення виконання кредитного договору також було укладено договір іпотеки від 18.09.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 18 вересня 2008 р., реєстр № 5367, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 передав ПАТ Астра Банк в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 34 в будинку № 29, яка знаходиться по проспекту Леніна в місті Харкові.

02.12.2013 р. між ПАТ Астра Банк та ПАТ Дельта-Банк укладено договір купівлі- продажу права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, що підтверджено актами приймання-передачі вимоги, у тому числі за кредитним договором № ФЛ-1П від 18.09.2008р. та за договором поруки б/н від 18.09.2008 р.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації з подальшими змінами у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

На підставі укладеного договору купівлі-продажу права вимоги, ПАТ Дельта-Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 р. позов було задоволено частково і стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 575 351, 38 грн. , з яких тіло кредиту 1 199 373, 21 грн., відсотки 243 781, 66 грн., пеня 123 276, 74 грн., 3% річних по тілу кредиту 4 904,69 грн., 3% річних по відсоткам 4 015 грн. 09 коп.

14 вересня 2018 р. ОСОБА_1 отримав листа від ПАТ «Дельта-Банк», яким уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта-Банк» повідомила, що право вимоги за кредитним договором № ФЛ-1П від 18.09.2008 р. буде виставлено для індивідуального продажу на відкритих торгах (аукціоні) 20 вересня 2018 р. на підставі Рішення про затвердження умов продажу активів № 1770 від 27.07.2018 р.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Поряд з цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, предметом даного позову є оскарження позивачем дій та рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо продажу на відкритих торгах права вимоги банку, що ліквідується (ПАТ "Дельта - Банк") по кредитному договору № ФЛ-1П від 18.09.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ "Астра", в якого ПАТ "Дельта -Банк" було викуплено право вимоги за вказаним договором.

Суд звертає увагу, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

Особливості передачі активів і зобов'язань неплатоспроможного банку визначені статтею 40 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За приписами частини першої статті 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Виходячи із положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому, банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", дає підстави вважати, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових відносин. При цьому, у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що визначений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правовий статус Фонду, відповідно до якого він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Отже, відносини між сторонами договору, у яких бере участь банк, є приватноправовими. У цих правовідносинах Фонд та його уповноважена особа, діючи від імені Банку, не мають жодних владних повноважень щодо іншої сторони цих правочинів.

При цьому, Фонд у цих правовідносинах не набуває самостійних прав й обов'язків, оскільки він діє на підставі закону від імені Банку. Представництво банку Фондом ґрунтується на приписах Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оскільки позивач оскаржує дії та рішення Фонду не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи припинення банку, як юридичної особи відповідно до законодавства, тобто як розпорядника майна банку, що ліквідується, зокрема, шляхом виставлення для продажу на аукціоні (торгах) активів банку, то такий спір не є публічно-правовим.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками ОСОБА_4 Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, від 16.05.2018 у справі № 910/17448/16.

Поряд з цим, враховуючи, що з даним позовом звернулась саме фізична особа, питання про захист свого права у разі його порушення банком, який перебуває на стадії ліквідації, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства згідно правил підсудності, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що даний спір віднесений до юрисдикції загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Щодо питання повернення сплаченого позивачем судового збору, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, відповідно до ч. 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 26.09.2018 року № TS210751.

З огляду на обставини оплати позивачем судового збору та відсутності підстав, котрі згідно з законом унеможливлюють його повернення, та з урахуванням наявності підстав для відмови у відкритті провадження по даній справі, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 5, 17, 170, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Трейд" про скасування рішення.

Повернути з Державного бюджету України (з рахунку: 4011, отримувач: УДКСУ у Основ'янському районі м. Харкова, код отримувача: 37999628, банк отримувача: ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача: 851011) на користь ОСОБА_1 (61098, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 сплачену суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., сплачений відповідно до квитанції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 26.09.2018 року № TS210751.

Розяснити позивачу, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного місцевого суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Горшкова О.О.