Справа № 0940/1498/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2018 р. справа № 0940/1498/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання до їх вчинення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправно відмовлено позивачу, за наслідками розгляду наданої ним заяви про зарахування у подвійному розмірі стаж роботи на посаді медсестри-анестезитки в Рогатинській центральній районній лікарні Івано-Франківської обласної державної адміністрації в періоди з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 року дану позовну заяву залишено без руху у звязку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом: вказання позивачем власного реєстраційного номера облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду відповідача зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номерів засобів звязку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти сторін, або ж повідомлення про їх відсутність; письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; подання належним чином засвідчених письмових доказів на яких ґрунтуються позовні вимоги, копії яких додано до заяви. (а.с.22-23).
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.
У звязку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 21.08.2018 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.49-51). Просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначив що період роботи з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік на посаді медсестри-анестезитки відповідачем зараховано до страхового стажу позивача, однак не в подвійному розмірі, оскільки ОСОБА_1 не надано додаткових документів що підтверджують належність посади медсестри-анестезитки до паталого-анатомічних і реанімаційних відділень (підрозділів) Рогатинської лікарні, що є обов'язковою умовою для застосування вимог ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Наявність роз'яснень МОЗ України без відповідних змін до Переліку не є достатньою законодавчою підставою для зарахування стажу роботи позивача у подвійному розмірі.
24.09.2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію в загальному порядку.
З 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік позивач перебувала у трудових відносинах з Рогатинською центральною районною лікарнею Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а саме працювала на посаді медсестри-анестезитки, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с.33-34).
Позивач 09.07.2018 року звернулася до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про перерахунок пенсії та зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі період роботи на посаді медсестри-анестезитки в Рогатинській центральній районній лікарні Івано-Франківської обласної державної адміністрації в період з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік, у відповідності до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.15-18).
ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за №67/К-15 від 23.07.2018, позивачу відмовлено у такому зарахуванню та повідомлено про те, що записи у трудовій книжці про періоди роботи з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік на посаді медсестри-анестезитки Рогатинської лікарні не надають можливості визнати приналежність цієї посади до паталого-анатомічних і реанімаційних відділень (а.с. 21).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивач з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік працювала на посаді медсестри-анестезитки в Рогатинській центральній районній лікарні Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с. 33-34).
Як наслідок, трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи ОСОБА_1 на посаді медсестри-анестезитки в Рогатинській центральній районній лікарні Івано-Франківської обласної державної адміністрації з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік.
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому безпідставно не взяті для зарахування до трудового стажу період роботи в районах Крайньої півночі та районах прирівняних до них у відповідності з чинним законодавством.
Наказом Міністерства охорони здоров'я України "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України" № 303 від 8 жовтня 1997 року (далі - МОЗ України) проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров'я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Листом до Пенсійного фонду України заступника міністра охорони здоров'я за № 10.01.09/2209 від 08.12.2006 року роз'яснено, що до відділень реанімації, робота, в яких відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, у т.ч. відносяться: 1) відділення (групи) анестезіології-реанімації, що створювалися у лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладах, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75, центральні «районні лікарні, онкологічні лікарні та диспансери з числом хірургічних ліжок 50), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів-анестезіологів-реаніматологів та медичних сестер-анестезистів (Наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 № 605 "Про поліпшення анестезіологічно-реанімаційної служби в державі"), п. 3 роз'яснювального листа; 2) відділення реанімації і інтенсивної терапії - створювалися в лікарнях, де зосереджена екстрена медична допомога у випадках гострих станів (кардіологія-інфаркти, неврологія-інсульти, токсикологія та гострі отруєння тощо). При кількості посад лікарів-анестезіологів менше 3, замість вказаних відділень організовувалися групи анестезіології-реанімації (Наказ МОЗ СРСР від 29.12.1975 року №1188 "Про подальше удосконалення реанімаційної допомоги населенню"), п. 4 роз'яснювального листа; 3) анестезіологічне відділення або відділення анестезіології (без ліжок для інтенсивної терапії), що організовуються у лікувально-профілактичних закладах, в яких за штатними нормативами передбачено більше 4 посад лікарів-анестезіологів з відповідною кількістю посад медичних сестер-анестезистів - п.6 роз'яснювального листа; Наказ МОЗ України від 08.10.1997 року № 303 "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України"; 4) анестезіологічне відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії у лікувально-профілактичних закладах з високою хірургічною активністю та значною кількістю хворих, які потребують проведення інтенсивної терапії - п. 7 роз'яснювального листа; Наказ МОЗ України від 08.10.1997 року №303 "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України"; 5) вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії, що створюються у лікарнях, де зосереджені хворі з однотипною (близькою за єтіопавтогенезом) гострою патологією - це інфекційні лікарні, відділення для новонароджених у пологових будинках, токсикологічні відділення, відділення з гострою коронарною недостатністю, кардіологічні, психоневрологічні, ендокринні та інші диспансери, відділення, в яких для лікування хворих застосовуються методи екстракорпоральної детоксикації п. 10 роз'яснювального листа, Наказ МОЗ України від 08.10.1997 року № 303 "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України".
Відповідно до листа Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ України) від 24.01.2007р. №10.03.67/135 щодо віднесення окремих структурних підрозділів закладів охорони здоров'я до відділень реанімації зазначено, що до відділень реанімації, робота в яких відповідно до " зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Міністерством охорони здоров'я України листом від 2.12.2006р. №10.01.09/2209 надано роз'яснення Пенсійному фонду України з цього питання, з яким останній погодився.
Крім того, у листі Міністерства охорони здоров'я України від 30.05.2006р. №10.03.68/936 зазначено, що періоди роботи на посадах медичних працівників у відділеннях анестезіології, у тому числі у палатах інтенсивної терапії, повинні зараховуватись до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до Положення про відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії обласної (міської) дитячої лікарні, затвердженого Наказом МОЗ України від 08.10.1997 року № 303 "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України", відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії створюється як структурний підрозділ обласної (міської) лікарні і має в своєму складі виїзну консультативну педіатричну бригаду невідкладної допомоги та інтенсивної терапії. Рекомендаціями щодо структури служби анестезіології та інтенсивної терапії в лікувально-профілактичних закладах України передбачено, що для виконання завдань, які стоять перед службою анестезіології, створюються такі структурні підрозділи служби: в лікувально-профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів-анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток організується анестезіологічна група.
Отже, після введення в дію наказу МОЗ України від 08.10.1997 року № 303 бригади повинні відноситися до відділення анестезіології, а стаж роботи позивача в ньому зараховуватися в подвійному розмірі.
Як вбачається з довідки №11-13/1584 від 17.10.2017, за час роботи ОСОБА_1 на посаді медсестри-анестезитки з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік до її обовязків входило: здійснення комплексних заходів щодо підготовки і проведення загальної анестезії (наркозу) і регіональної анестезії під час операцій, пологів, діагностичних і лікувальних процедур, здійснення комплексу заходів щодо відновлення, корекції та підтримання функцій життєво важливих органів та систем, що порушилися через захворювання, травми, оперативне втручання та з інших причин.
Одночасно вищенаведеною довідкою підтверджується, що за час роботи ОСОБА_1 на посаді медсестри-анестезитки з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік окремого відділення реанімації в районній лікарні не було. Відповідно до наказу МОЗ України від 08.10.1997 року № 303 окреме відділення анестезіології та інтенсивної терапії в Рогатинській центральній районній лікарні було відкрито 16.03.1998 року (а.с. 16)
В структурі станції не існувало реанімаційних відділень, замість того, існували спеціалізовані анестезіолого-реанімаційні бригади, які надавали анестезіолого-реанімаційну допомогу та інтенсивну терапію пацієнтам та потерпілим як дорослим, так і дітям на до госпітальному рівні. Посада медсестри-анестезистки відноситься до роботи зі шкідливими умовами праці, а тому позивач має право на зарахування стажу роботи на цій посаді у подвійному розмірі, згідно вимог ст. 60 ЗУ "Про пенсійне забезпечення ".
Враховуючи те що, час роботи в відділеннях (групах) анестезіології, реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я повинен зараховуватися до стажу роботи у подвійному розмірі, а позивач надав підтверджуючі дані про роботу з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік на посаді медсестри-анестезитки в Рогатинській центральній районній лікарні, суд приходить до висновку, що Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправно відмовило позивачу у зарахуванні вищезазначених періодів роботи при розрахунку розміру пенсії позивача у подвійному розмірі.
Відповідно до ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення, шляхом зобовязання відповідача зарахувати стаж роботи в Рогатинській центральній районній лікарні Івано-Франківської обласної державної адміністрації в періоди з 22.07.1975 року по 04.08.1981 рік, та з 07.12.1982 року по 16.03.1998 рік на посаді медсестри-анестезитки в подвійному розмірі, здійснити перерахунок пенсії з часу призначення пенсії за вислугу років та нарахувати і виплатити недоотриману заборгованість за пенсією.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.