Справа № 460/4815/17
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/4815/17
Провадження №2-а/460/299/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Швед Н.П.
з участю секретаря Козака О.П.
представника позивача - Клюнк Ю.Є.
представника відповідача - Комаревцева О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зарахування до загальної вислуги років у Збройних Силах України строк навчання у Криворізькому військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою період з 01.09.1992 року по 06.06.1995 рік та зобов"язання командира військової частини НОМЕР_1 зарахувати вказаний строк проходження військової служби у загальний строк безперервної військової служби та провести перерахунок вислугів років, встановивши початком проходження військової служби 01.09.1992 року,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про зарахування до загальної вислуги років у Збройних Силах України строк навчання у Криворізькому військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою період з 01.09.1992 року по 06.06.1995 рік та зобов"язання командира військової частини НОМЕР_1 зарахувати вказаний строк проходження військової служби у загальний строк безперервної військової служби та провести перерахунок вислугів років, встановивши початком проходження військової служби 01.09.1992 року.
В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що в період з 01.09.1992року по 06.06.1995року він навчався в Криворізькій спецшколі інтернат, яку в подальшому було переіменовано у Криворізький військовий ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою.

20.09.2017року він звернувся із рапортом до ТВО військової частини НОМЕР_1 про зарахування до загальної вислуги років ЗСУ строку навчання у даному навчальному закладі. Однак, 29.09.2017року листом ТВО командира даної військової частини йому було відмовлено у зарахуванні строку навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби. Вважає таку відмову незаконною та такою, оскільки, правовідносини щодо проходження військової служби в Збройних Силах України регулюються ЗУ "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" в редакції від 25.03.1992року, відповідно до якого днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу(військового ліцею) є початок перебування на військовій службі. Аналогічні підстави зазначені і в п.4 розділу першого Тимчасового положення про проходження військової служби, солдатами, матросами, сержантами і старшинами, яке затверджене Указом Презедента України №174/93 від 13.05.1993року.

Крім цього, вважає що слід врахувати рішення Міноборони України від 03.08.2006року яким зобов`язано командирів частин в особових справах військовослужбовців, які проходили службу в ліцеях у відповідних роках, зробити запис про початок перебування на військовій службі, яким вважати день прибуття на навчання початком проходження військової служби.

Просить суд постановити рішення, яким зарахувати до загальної вислуги років у Збройних Силах України строк навчання у Криворізькому військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в період з 01.09.1992року по 06.06.1995року.

Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 видати наказ по військовій частині, яким встановити початок проходження ним військової служби з 01.09.1992року. Доручити відповідним службовим особам військової частини зарахувати строк проходження військової служби у військовому ліцеї в період з 01.09.1992року по 06.06.1995року у загальний строк військової служби та строк безперервної військової служби. Внести відповідні зміни в усі облікові та персональні документи та провести перерахунок вислуги років,вважаючи початком проходження військової служби 01.09.1992року.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали просять такі задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні 19.07.2018 року заявлені позовні вимоги заперечив, та пояснив, що згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України. Встановлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 24 Закону України від 25 березня 1992р. 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Як вбачається з матеріалів наданих позивачем, наказом від 28 серпня 1992 року №112 ОСОБА_1 було зараховано на навчання до Криворізької спеціальної школи інтернату з посиленим вивченням російської мови і фізичної підготовки.

Відповідно до постанови КМ України від 02 лютого 1993 року №75 Криворізька спеціальна школа-інтернат з посиленим вивченням російської мови і фізичної підготовки в подальшому була реорганізована у Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою.

06 червня 1995 року позивачу було видано атестат з направленням для вступу до вищого військово навчального закладу - Одеського інституту сухопутних військ.

З наведеного слідує що позивач навчаючись у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в період з 28 серпня 1992 по 06 червня 1995 року отримав лише загальну середню освіту, а не військове звання, він не приймав Військової присяги та не укладав контракту на проходження військової служби, який в обов`язковому порядку укладається курсантами (слухачами) військово-навчального закладу.

Відповідно до положень Закону України "Про освіту" від 23 травня 1991 року, Положення про середній загальноосвітній навчально-виховний заклад, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1993 року №660, ліцей є середнім загальноосвітнім навчальним закладом з військово-професійною спрямованістю навчання та виховання і належить до середньої загальноосвітньої школи третього ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків, створений з метою загальноосвітньої та військово-фізичної підготовки юнаків для подальшого вступу до вищих навчальних закладів єдиної системи військової освіти.

Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, в якому з 01 вересня 1992 по 06 червня 1995 року навчався позивач є комунальним закладом освіти, який створений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19 серпня 1992 року № 490 з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зважаючи на викладені обставини, слід прийти до висновку, що Криворізький

ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою є видом загальноосвітнього

навчально-виховного закладу, у якому ліцеїсти проходять підготовку до вступу у

військово-навчальні заклади, навчання у ньому не входить до переліку видів військової

служби встановлених статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову

службу" у зв`язку із чим строк навчання у цьому закладі до стажу військової служби неї

зараховується. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, в подальшому в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч належно був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши повідомлені представниками сторін обставини справи, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових службових осіб.
З довідки виданої начальником Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №80 від 01.03.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчався в Криворізькій спеціальній школі інтернат з посиленим вивченням російської мови і фізичної фізкультури, який в подальшому був реорганізований в Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою. Термін навчання ОСОБА_1 з 01.09.1992 року (наказ №112 від 28.08.1992 року)по 06 червня 1995 року (наказ №39).
З витягу наказу №39 начальника Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 06 червня 1995 року "Про розподіл ліцеїстів випускного курсу до вищих військово-навчальних закладів" вбачається, що ОСОБА_1 направлений до Одеського інституту сухопутних військ.

Відповідно до абз.4 п.1 ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ в редакції від 25.03.1992р. початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У новій редакції цього Закону, який набрав чинності 31 липня 1999 року із відповідними змінами, та діє на цей час, стаття 24 не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є: день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України. Встановлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

Частиною 1 статті 12 Закону України від 25 березня 1992 № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ в новій редакції визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Видами такої служби згідно з частиною четвертою названої статті Закону № 2232-ХІІ є: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у статті 25 цього Закону.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» Ліцей, в якому навчався ОСОБА_1 в період з 01.09.1991року по 06.06.1995року створений з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.

Тобто з наведеного вбачається, що доводи позивача про те, що Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою є військовим ліцеєм, є помилковими, оскільки на день зарахування в списки даного навчального закладу він був Криворізькою спецшколою інтернат, даний ліцей є комунальним закладом, який відноситься до Міністерства освіти і науки України, а не до Міністерства оборони України.

З врахуванням наведеного, слід прийти до висновку, що ліцей з посиленою військово-фізичної підготовки, де навчався ОСОБА_1 ,в період з 01.09.1991року по 06.06.1995року не належить до військових навчальних закладів, а створений з метою підготовки кандидатів для вступу до цих закладів, тому навчання у ньому не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а відтак і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону № 2232-ХІІ.

Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 27 березня 2012 № 21-7а12 та від 01 жовтня 2013 № 21-330а13.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 9, 241-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зарахування до загальної вислуги років у Збройних Силах України строк навчання у Криворізькому військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою період з 01.09.1992 року по 06.06.1995 рік та зобов"язання командира військової частини НОМЕР_1 зарахувати вказаний строк проходження військової служби у загальний строк безперервної військової служби та провести перерахунок вислугів років, встановивши початком проходження військової служби 01.09.1992 рік відмовити.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

. СУДДЯ: ШВЕД Н.П.