Справа № 813/1218/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5759/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

представника відповідача Кубіцького П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення: 10:30,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, яким просив визнати протиправним і скасування рішення відповідача від 22.03.2018 року № С-1301/0-1074/0/37-18 про відмову у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району за межами населеного пункту, та зобов'язати відповідача надати такий дозвіл.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.03.2018 року № С-1301/0-1074/0/37-18 щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту, з врахуванням висновків суду; у задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність - відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що підповідачем не надано суду жодного доказу про те, що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності та не спростовано доводи позивача про те, що дані землі є в державній власності, тому їх розпорядником являється Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки процедура передачі земель з державної в комунальну власність не проведена. Також відповідачем безпідставно не взято до уваги те, що ТзОВ "Галімпекс-Склодзеркальний завод" надало згоду на вилучення спірної земельної ділянки та передачу у власність позивачу. Тому суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо розгляду заяви позивача про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки є протиправними. Водночас, враховуючи, що відмова відповідача є необґрунтованою, тобто вчинена без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, суд дійшов висновку, що в частині зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність слід відмовити та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 з врахуванням висновків суду.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що воно є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а також суд неповно з'ясував обставини, що мали значення для вирішення клопотання. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до змісту ст.ст.116, 118, 122 Земельного кодексу України за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність територіальне управління Держгеокадастру приймає одне з рішень - про надання такого дозволу або інформує заявника про відмову у наданні дозволу із зазначенням конкретних причин, визначених ч. 7 ст. 118 цього Кодексу. За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надало йому відмову, оформлену листом від 22.03.2018 року № С-1301/0-1074/0/37-18, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відмова була мотивована тим, що зазначена земельна ділянка належить до комунальної власності, а тому управління не має повноважень розпоряджатись нею, а також дана ділянка перебуває в користуванні ТзОВ "Галімпекс-Склодзеркальний завод". Зокрема, відповідач наголошує, що оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться на території Зимноводівької сільської ради, тобто є земельною ділянкою комунальної власності, нею має право розпоряджатись відповідний орган місцевого самоврядування, а Головне управління Держгеокадастру у Львівській області має повноваження розпоряджатись лише землями державної форми власності, до яких спірна земельна ділянка не належить. Однак суд першої інстанції безпідставно не врахував зазначених обставин норм законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 20.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району за межами населеного пункту.

Однак листом від 22.03.2018 №С-1301/0-1074/0/37-18 відповідач відмовив позивачу у наданні вищезазначеного дозволу. Відмова мотивована тим, що зазначена земельна ділянка належить до комунальної власності, а тому управління не має повноважень розпоряджатись нею. Також дана ділянка перебуває в користуванні ТзОВ "Галімпекс-Склодзеркальний завод".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскарженого рішення відповідача, зважаючи на таке.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 22 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 та ч. 1 ст. 121 цього Кодексу безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектарів.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 118 цього Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. За результатами розгляду заяви особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідний компетентний орган може прийняти одне з таких рішень - про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу із зазначенням конкретних причин, визначених ч. 7 ст. 118 цього Кодексу. При цьому, даною нормою встановлено конкретний і вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не підлягає поширеному тлумаченню.

Оскарженим рішенням, оформленим 22.03.2018 року № С-1301/0-1074/0/37-18, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області фактично відмовило ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради.

Однак, як правильно встановив суд першої інстанції і не спростовано відповідачем, у даному листі не наведено жодної з визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні такого клопотання та, відповідно, вмотивованої відмови у його наданні.

Посилання відповідача в цьому листі на ту обставину, що вказана земельна ділянка перебуває в користуванні ТзОВ "Галімпекс-Склодзеркальний завод", є безпідставним, оскільки до своєї заяви від 20.02.2018 року ОСОБА_2 додав нотаріально завірену заяву цього підприємства про надання згоди на вилучення земельної ділянки та передачу у власність позивачу.

Щодо доводів відповідача про те, що зазначена земельна ділянка належить до земель комунальної, а не державної власності, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України держава реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 83 цього Кодексу землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність. Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі, зокрема, передачі їм земель державної власності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 84 цього Кодексу у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Рішенням Пустомитівської районної ради Львівської області від 13.02.2014 року № 447 було затверджено проект землеустрою щодо зміни меж с. Зимна Вода, згідно з якими спірна земельна ділянка була включена в межі населеного пункту.

Відповідно, до прийняття районною радою зазначеного рішення дана земельна ділянка перебувала в державній власності як така, що розташована за межами населеного пункту.

Водночас, ч. ч. 1, 2 ст. 117 Земельного кодексу України встановлено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі, зокрема, передачі їм земель державної власності. При цьому, передача земель з державної власності в комунальну відбувається за певною процедурою, а саме прийняття рішення відповідними органами виконавчої влади, складення акта приймання-передачі земельної ділянки, проведення державної реєстрації права власності територіальної громади на ділянку. А включення певної земельної ділянки в межі населеного пункту саме по собі не є достатньою підставою віднесення такої ділянки до земель комунальної власності.

Однак Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не надано суду жодних доказів того, що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності, а саме, що вона була у встановленому законом порядку передана з державної власності у комунальну, а також не спростовано доводи позивача про те, що ця ділянка перебуває в державній власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

А відповідно до п. 1, пп. 13 п. 4 «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, відповідач є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядкований, і, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інтенції про те, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.03.2018 року № С-1301/0-1074/0/37-18 щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту, є протиправним.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, оскільки прийняття такого рішення належить до дискреційних повноважень відповідача.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, на думку колегії суддів, у випадку, коли суб'єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши протиправність оскарженого рішення відповідача, правомірно та обґрунтовано зобов'язав Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 813/1218/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 27.09.2018 р.