Справа № 804/4787/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Справа № 804/4787/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
06.08.2018 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно якої головним аргументом позову є момент виникнення обовязків платника єдиного внеску, який не є роботодавцем; невірне обгрунування 14-тиденного строку надіслання вимоги, зазначаючи, що борг виник 19.04.2018 року, отже вимога мала бути надіслана не пізніше 22.05.2018 року.
У період з 27.07.2018 року по 03.09.2018 року головуючий суддя перебував у щорічній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.10.2009 року, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, є платником єдиного податку третьої групи.
Правомірність вказаної вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).
Платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI).
Відповідно до приписів абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Тобто, за перший квартал 2018 року єдиний внесок, у разі коли платником податку є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, має бути сплачено до 20 квітня 2018 року.
Згідно частини першої статті 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 13 Закону № 2464-VI органи доходів і зборів мають право: стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Частиною першої статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Згідно приписів частини 4 наведеної статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Судом встановлено, що в даному випадку позивач - ОСОБА_2 -погоджується з розрахунком суми недоїмки та вказує про утворення такої заборгованості станом на квітень 2018 року, незгода з розрахунком суми недоїмки у позовній заяві та у відповіді на відзив не викладена.
Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (далі Інструкція).
Так, відповідно до приписів пункту 5 розділу IV Інструкції, обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними в підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування:
1) зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску;
2) платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до пункту другого розділу VI Інструкції, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Згідно пункту 3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Отже, законодавець повязує момент формування та надсилання (вручення) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) саме з наявністю заборгованості станом на кінець календарного місяця.
В даному випадку така підстава надсилання (вручення) платнику вимоги про сплату боргу (недоїмки), як дані документальних перевірок, які свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів, є альтернативним варіантом.
Отже, у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.
Сам же позивач у позовній заяві підтвердив час виникнення заборгованості квітень 2018 року.
Так, згідно пункту 3 розділу VI Інструкції, у випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Судом встановлено, що спірна вимога сформована 23.05.2018 року тобто на 15 робочий день після календарного місяця, у якому виникла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, - квітня 2018 року, з урахуванням того, що 05.05.2018 року (суббота) був перенесеним робочим днем за 30.04.2018 року. Направлена спірна вимога 20.06.2018 року, тобто з порушенням строку, встановленого пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449.
Верховною Радою України було прийнято Закон України від 21.12.2016 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року.
Відповідно до статті 19-1 Податкового кодексу України у редакції з урахуванням змін, внесених Законом України від 21.12.2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", функції щодо здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проведення відповідно до законодавства перевірок та звірок платників податків, віднесено до повноважень інших контролюючих органів, по яких не встановлено особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 Кодексу, зокрема органів ДФС центрального та регіонального рівнів.
Законом України від 21.12.2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" Податковий кодекс України був доповнений статтею 19-3, відповідно до якої державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.
Зважаючи на зміну правового статусу та повноваження відповідача в сфері адміністрування та контролю за надходженням податків зборів та обов'язкових платежів, суд доходить висновку про те, що до функцій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області) з 01.01.2017 року відносяться функції з адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проведення відповідно до законодавства перевірок та звірок платників податків, а також функції щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів; та до таких контролюючих органів законодавством України віднесені, насамперед, головні управління ДФС в АР Крим, областях, м. Києві та Севастополі, а також Офіс великих платників податків. Тому направлення контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) з порушенням строку визначеного Інструкцією № 508, не звільняє платника податку від обов'язку сплатити борг з єдиного внеску.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 817/1061/17.
Статтею 19 Конституції України, передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_1