Справа № 826/20143/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2018 року № 826/20143/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Суши Так»
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Суши Так» (далі - ТОВ «Суши Так», позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 01 грудня 2016 р. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 01 грудня 2016 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26. 12.2016 року суддею Абловим Є.В. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/20143/16 та призначено дану справу до судового розгляду.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №4267 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/20143/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/20143/16 прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами проведення фактичної перевірки, відповідачем було порушено норми Податкового кодексу України, оскільки про її проведення не було повідомлено посадових осіб позивача, та проведено у їх відсутність.

А тому, на думку позивача, за вказаних обставин, оскаржувані податкове повідомлення - рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, є протиправними та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Заперечення обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення прийнято на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства.

30.11.2017 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

В період з 07.11.2016 року по 17.11.2016 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 28.10.2016 року № 6823 та направлень від 02.11.2016 року № 5493/26-15-14-04-06 та № 5494/26-15-14-04-06 проведено фактичну перевірку кафе, за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 14, що належить суб'єкту господарювання ТОВ «Суши Так» (код ЄДРПОУ , м. Київ, вул. Академіка Вільямса, 6д, офіс 43).

За результатами вказаної перевірки складено Акт № 001581 від 15.11.2016 року.

15.11.2016 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві складено також Акт відмови від ознайомлення та підпису матеріалів перевірки.

16.11.2016 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві Акт № 001581 від 15.11.2016 року надіслано на адресу ТОВ «Суши Так», що підтверджується копією фіскального чеку та описом вкладення.

01.12.2016 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі Акту перевірки № 001581 від 15.11.2016 року прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення - рішення № , яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України за порушення п. 2.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р за № 637 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4 985, 00 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій в розмірі 17 000, 00 грн. за порушення за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) (встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії).

Незгода з вказаними рішеннями відповідача обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України закріплено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. п. 80.1, 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Фактична перевірка може проводитися за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як було зазначено вище, до проведення фактичної перевірки позивача, податковим органом прийнято Наказ від 28.10.2016 року № 6823 та направлення від 02.11.2016 року № 5493/26-15-14-04-06 та № 5494/26-15-14-04-06.

У той же час, з наданої копії вказаного наказу, підставою для його прийняття стала доповідна записка управління спеціального аудиту ГУ ДФС у м. Києві від 27.10.2016 року № 4730/26-15-14-04-06-16.

Копію вказаного наказу та направлення отримано касиром ОСОБА_1 07.11.2016 року, про свідчить відмітка про їх отримання.

Щодо доводів позивача, що згідно штатного розпису ТОВ «Суши Так» передбачено лише посаду директора, а тому невручення саме йому відповідних документів на проведення фактичної перевірки, призводить до її протиправності та є підставою для скасування оскаржуваних рішень, суд зазначає наступне.

Виходячи з визначення поняття касира - це працівник підприємства, на якого покладено обов'язки здійснювати операції, пов'язані з прийманням і видаванням готівкових коштів через касу підприємства, зберігати в касі всі прийняті цінності, вести касову книгу тощо.

Відповідно до пп. 4.7- 4.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320 (чинного станом на час виникнення спірних правовідносин) (втратив чинність 05.01.2018) керівник підприємства в разі зарахування на роботу касира укладає з ним договір про повну матеріальну відповідальність та ознайомлює його під підпис із вимогами цього Положення.

Касир відповідно до законодавства України несе повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ним цінностей. Касиру забороняється передовіряти виконання дорученої йому роботи іншим особам.

На підприємствах, які мають одного касира, у разі потреби тимчасової його заміни виконання обов'язків касира покладається на іншого працівника за письмовим наказом керівника. З цим працівником укладається договір про повну матеріальну відповідальність на час виконання ним обов'язків касира.

У разі відсутності касира (у зв'язку з хворобою тощо) цінності, що передані йому під відповідальність, перераховуються іншим касиром, якому вони передаються, у присутності керівника та головного бухгалтера або в присутності комісії, призначеної керівником підприємства. Про результати перерахування і передавання цінностей складається акт за підписами зазначених осіб.

Підприємства, штатним розписом яких не передбачено посади касира, виконання його обов'язків можуть покладати відповідно до письмового розпорядження керівника на бухгалтера чи іншого працівника, з яким укладається договір про повну матеріальну відповідальність.

Аналіз вказаних вище норм Положення свідчить про те, що посада касира може бути не передбачена штатним розписом, втім з особою яка відповідає за приймання і видавання готівкових коштів через касу підприємства обов'язково укладається договір про повну матеріальну відповідальність.

А тому, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що про проведення фактичної перевірки позивача було повідомлено належним чином, шляхом вручення під розписку копію наказу та направлення особі, яка фактично проводить розрахункові операції, тобто касиру.

При цьому, щодо правомірності прийняття оскаржуваних податкового повідомлення - рішення № від 01 грудня 2016 р. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 01 грудня 2016 р., суд зазначає наступне.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 15.04.2004 №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку ( абзац другий пункту 2.6 Положення ).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) ( абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення ).

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність ( абзац третій статті 1 Указу №436/95 ).

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі 2а-12605/11/2670 (провадження К/9901/501/18).

Під час розгляду справи, судом встановлено, що під час перевірки позивача, податковим органом встановлено, що ТОВ «Суши Так» здійснює діяльність у сфері громадського харчування з використанням належним чином зареєстрованим опломбованим та переведеного у фіскальний режим реєстратора розрахункових операцій.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Суши Так» не забезпечено своєчасний та у повній сумі облік надходжень готівкових коштів в книзі ОРО від 19.09.2016 року №р/3, яка зареєстрована в ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Зокрема, встановлено не своєчасний та у повній сумі облік надходжень готівкових коштів згідно фіскальних чеків від 16.09.2016 № 0412 на суму 325,00грн., від 17.09.2016 №0413 на суму 461,00грн., та від 18.09.2016 №0414 на суму 214,00грн., на загальну суму 997, 00 грн.

Згідно податкової інформації вищезазначена книга ОРО належним чином зареєстрована 19.09.2016, тому фіскальні звітні чеки за 16.09.2016, 17.09.2016, 18.09.2016 облікувалися в книзі ОРО не своєчасно.

Факт реєстрації книги ОРО податковим органом лише 19.09.2016 року також підтверджується копією витягу з електронної бази Державної фіскальної служби України «Реєстрація реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій»

Виходячи з викладеного, доводи позивача в судовому засіданні 30.11.2017 року, що ним було забезпечено належне оприбуткування готівки суперечать вищенаведеним положенням чинного законодавства.

А тому за вказаних обставин, суд приходить до висновку про правомірність застосування до позивача за порушення п. 2.6 Положення № 637 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4 985, 00 грн. (5х997,00грн.), тобто за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки на загальну суму 997, 00 грн.

Суд також зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до вимог статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно частини 1 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

При цьому, відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 17 зазначеного Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.

У той же час, статтею 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Системний аналіз викладених законодавчих норм надає підстави стверджувати, що здійснення суб'єктом господарювання торгівельної діяльності алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, виявлення яких податковим органом під час проведення фактичної перевірки обумовлює необхідність застосування до підконтрольного суб'єкта відповідних санкцій.

Як вбачається з акту перевірки, згідно наданих до неї документів термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 01.10.2015 - 30.09.2016.

Вказаний факт також встановлено судом з наданої до суду представником відповідача копії Ліцензії (переоформлена) серії АЖ № 062551 від 19.05.2015 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

При цьому, в ході перевірки встановлено факт реалізації пива Львівського по ціні 25,00 грн. чек №5 від 20.10.2016.

Таким чином в ході перевірки встановлено реалізацію пива без наявної відповідної ліцензії.

Під час розгляду справи, представником позивача зазначені порушення спростовано не було, так само як і не надано доказів продовження Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 01 грудня 2016 р., діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи зазначене, суд вважає вказані позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачами судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Суши Так» (код ЄДРПОУ , м. Київ, вул. Академіка Вільямса, 6д, офіс 43) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін