Справа № 2а-9134/09/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 вересня 2018 року №2а-9134/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 09.02.2009 №, від 06.03.2009 №/1, від 07.05.2009 №/2 та від 09.06.2009 №/3.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Добрянська Я.І.) від 19.11.2013 у справі №2а-9134/09/2670 позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 №2а-9134/09/2670 апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Міндоходів у місті Києві залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2013 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.02.2017 №К/800/16751/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 скасовано, справу №2а-9134/09/2670 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем здійснювалось відчуження корпоративних прав - майнового паю, який був одержаний в обмін на приватизаційний сертифікат, отриманий відповідно до закону. Сума доходу від такого продажу в цілому не включається до оподаткованого доходу в силу положень пункту "б" підпункту 9.6.8. пункту 9.6. статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб". Тому, на думку позивача, сума доходу від продажу корпоративних прав, до складу яких входить приватизаційний сертифікат не оподатковується у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про те, що пунктом 1.2 статті 1 Закону України «Про податок з фізичних осіб» дохід визначено, як суму будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь протягом відповідного звітного податкового періоду, як на території України, так і за її межами, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, до складу якого зокрема, включаються доходи у вигляді інвестиційного прибутку від здійснення операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, а тому, на думку відповідача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими ти прийнятими без порушень норм чинного законодавства.

Адміністративну справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва було подано декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2006 року.

В зазначеній декларації позивачем було задекларовано дохід від продажу майнових прав у вигляді паю Колективного підприємства «Київський колективний завод безалкогольних напоїв «Росинка», згідно договору від 07.06.2006 №150/06 у розмірі 296 538, 80 грн. та від продажу майнових прав Колективного підприємства «Київський колективний завод безалкогольних напоїв «Росинка», згідно договору від 23.06.2006 №565/06 в розмірі 20 883,00 грн.

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі міста Києва було проведено невиїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питання нарахування податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих фізичною особою громадянином ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за період з 01.01.2006 по 31.12.2006.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 підпункту 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 36 385, 03 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Деснянському районі міста Києва складено акт від 29.08.2008 №5392/17-01/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки) на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.02.2009 №.

За наслідками оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення від 09.02.2009 № в адміністративному порядку до контролюючих органів вищого рівня, скарги позивача були залишені без задоволення, а також було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: від 06.03.2009 №/1, від 07.05.2009 №/2, від 09.06.2009 №/3, якими позивачу з тих самих підстав визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 35 385,03 грн.

ОСОБА_1, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, беручи до уваги висновки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 22.02.2017 №К/800/16751/14, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 №889-IV (далі за текстом - Закон №889-IV, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

За змістом підпункту "б" підпункту 9.6.8 пункту 9.6 статті 9 Закону №889-IV не підлягає оподаткуванню та не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу, зокрема, дохід, отриманий платником податку від продажу інвестиційних активів у випадку, визначеному підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 цього Закону (сума доходу, отриманого платником податку внаслідок відчуження акцій (інших корпоративних прав), одержаних ним у власність в процесі приватизації в обмін на приватизаційні сертифікати, отримані ним відповідно до закону).

Відповідно до абзацу 4 підпункту 9.6.8 пункту 9.6 статті 9 Закону №889-IV у випадках, визначених підпунктами "а" і "б" цього підпункту, платник податку не включає до розрахунку загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами суму таких доходів та витрат на придбання таких інвестиційних активів.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що від оподаткування звільняється лише дохід від продажу інвестиційних активів, які припадають на частку в статутному фонді емітента, яка сформована за рахунок приватизаційних майнових сертифікатів. При цьому, вартісне збільшення інвестиційного активу (пакету акцій чи майнового паю) платника податку в майбутньому в результаті юридичних фактів, які не змінюють пропорцію його персонального паю до статутного фонду (загальної вартості майнового паю) емітента, не має впливати на співвідношення пільгової частки такого платника, дохід від продажу якої не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу, та частки, дохід від продажу якої включається до оподатковуваного доходу з його зменшенням на вартість витрат на придбання такої частки.

Відповідно до Положення про порядок видачі приватизаційних майнових сертифікатів, затвердженого наказом Національного банку України від 02.12.1994 №204, та постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.1992 №655 "Про випуск в обіг приватизаційних майнових сертифікатів" (чинних на момент проведення приватизації) одна особа могла одержати один приватизаційний майновий сертифікат. Таким чином, вживання у підпункті 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону №889-IV цього терміна у множині в сукупності з тим, що термін "платник податку" вживається в однині, дає підстави стверджувати, що передбачена цим Законом пільга поширюється і на оподаткування доходу, одержаного в результаті продажу паю еквівалентного частці, яка приходиться і на приватизаційний майновий сертифікат неповнолітньої дитини.

Також, необхідно зазначити, що до оподатковуваного доходу не включається частка доходу від продажу паю, яка складається, з вартості приватизаційних майнових сертифікатів, збільшеної за рахунок індексації, що передбачена підпунктом 8.3.3 пункту 8.3 статті 8 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних відносин), відповідно до якого платникам податків всіх форм власності надано право застосовувати щорічну індексацію балансової вартості груп основних фондів та нематеріальних активів.

Аналогічно, збільшення статутного фонду емітента на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів збільшує вартість частки окремого платника. При цьому, відбувається пропорційне збільшення обох часток - як тієї, дохід від продажу якої не входить до складу оподатковуваного доходу, так і тієї, вартість придбання якої є витратами платника та на суму яких має зменшуватися оподатковуваний дохід.

Згідно довідки підприємства "Київський завод безалкогольних напоїв "Росинка" від березня місяця 2007 року №302 сума первинного паю ОСОБА_1 станом на 31.12.1993 становила 391 284, 00 крб. (3, 91 грн.) і була сформована за рахунок: внеску власних коштів 15 000, 00 крб. (0,15 грн.); приватизаційного майнового сертифікату неповнолітніх дітей 30 000, 00крб. (0,30 грн.); власного приватизаційного майнового сертифікату 30 000, 00 крб. (0,30 грн.); розподілу вартості майна, придбаного на умовах оренди 50 318, 00 крб. (0, 50 грн.); розподілу прибутку, направленого на викуп заводу при приватизації 265 966, 00 крб. (2, 66 грн.). На момент відчуження майнових прав, з урахуванням внеску з дивідендів (181, 39 грн.), розподілу прибутку заводу (47 467, 15 грн.) та індексації основних засобів (15 831, 00 грн.), персональний пай позивача складав 63 484, 36 грн.

Так, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення від 09.02.2009 №, яким визначено податкове зобов'язання з податку з фізичних осіб у розмірі 35 385, 03 грн., а також було прийнято податкові повідомлення-рішення: від 06.03.2009 №/1, від 07.05.2009 №/2, від 09.06.2009 №/3 з тих самих підстав.

Приймаючи оскаржувані повідомлення, контролюючий орган виходив з того, що пільга, передбачена підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону №889-IV, поширюється лише на частину доходу від продажу тієї частки паю, яка була отримана шляхом внесення приватизаційного сертифікату та яка становить 7, 67% від усього паю (0,3 грн. х 100%/3, 91 грн.), тому розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету податковим органом здійснено наступним чином: інвестиційний прибуток позивача, який підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та підлягає оподаткуванню за ставкою в розмірі 13%, складає 293 075, 55 грн. = (296 538, 80 грн. + 20 883, 00 грн.) - (296 538, 80 грн. + 20 883,00 грн.) х 7,67%/100% і саме з цієї суми відповідачем вирахувано податок з доходів фізичних осіб в сумі 38 099, 82 грн., який своєю чергою було зменшено на суму задекларованого позивачкою податку в сумі 2 741, 80 грн. (38 099, 82 грн. - 2741, 80 грн.).

Як встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.02.2017, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що сума первинного паю позивача станом на момент набуття становила 391 284, 00 крб. (3, 91 грн.), зокрема, приватизаційного майнового сертифікату неповнолітніх дітей - 30 000, 00 крб. (0, 30 грн.); приватизаційного майнового сертифікату власника паю - 30 000, 00 крб. (0, 30 грн.).

Керуючись методом математичної пропорції, частка паю, набута позивачем за рахунок приватизаційних сертифікатів, складає 15, 35% (0,3 грн. + 0,3 грн. х 100%/3, 91 грн.) від усього паю.

Враховуючи те, що загальний дохід позивача від відчуження паю складає 317 421, 80 грн. (296 538, 80 грн. + 20 883, 00 грн.), то дохід позивача від відчуження тієї частки паю, яка була отримана за рахунок приватизаційних сертифікатів, тобто дохід, який не бере участі у розрахунку фінансового результату з операцій з інвестиційними активами становить 48 692, 90грн. (317 421, 80 грн. х 15, 35%/100%), а дохід, який бере участь у такому розрахунку складає 268 728, 90 грн. (317 421, 80 грн. - 48 692, 90 грн).

Таким чином, оскільки контролюючий орган при обчисленні суми податку з доходів фізичних осіб не врахував збільшення вартості всього паю, в тому числі і частки паю, що не включається до складу оподаткованого доходу, а в основу розрахунку включив лише суму вартості приватизаційного сертифікату (0,30 грн.), враховуючи, що розрахунок було здійснено виходячи з вартості вказаних складових на момент приватизації, а не з їх пропорції до загальної суми паю на момент приватизації та на момент продажу, суд приходить до висновку, що контролюючий орган неправильно застосував передбачену підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону №889-IV пільгу при обчисленні суми податку з доходів фізичних осіб.

При цьому, під час судового розгляду справи, із врахуванням висновків ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.02.2017 №К/800/16751/14, відповідачем не наведено суду ґрунтовного розрахунку визначених позивачеві грошових зобов'язань на підставі висновків суду касаційної інстанції, а повторно наведені аргументи, які зазначались в первинних запереченнях до позову, оцінку яким було надано судами при первинному розгляді справи, та які визнані необґрунтованими.

Відтак, відповідачем не виконано свій процесуальний обов'язок доведення правомірності прийнятих рішень.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 09.02.2009 №, від 06.03.2009 №/1, від 07.05.2009 №/2 та від 09.06.2009 №/3.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.