Справа № 826/1065/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2018 року № 826/1065/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В. суддів Келеберди В.І., Качура І.А. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Самозайнята особа ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про:

- визнання протиправним та скасування рішення Голови Державної фіскальної служби України Насірова Романа Михайловича від 25.12.2015 № 12086/99-99-10-01-07-25, зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути по суті скаргу само зайнятої особи ОСОБА_1 від 30.11.2015 на податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Шевченківському районні Головного управління ДФС у м. Києві № Ф- від 28.09.2015 та рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 3423/Г/26-15-10-08-16 від 12.11.2015 «Про результати розгляду первинної скарги»;

- визнання протиправним та скасування рішення Голови Державної фіскальної служби України Насірова Романа Михайловича від 16.01.2016 № 396/Г/99-99-10-01-07-25;

- визнання протиправним та скасування рішення за результатами розгляду первинних скарги ГУ ДФС у м. Києві від 07.12.2015 № 3853/Г/26-15-10-08-16, в його частині щодо зобов'язання ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві прийняти рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску згідно з чинним законодавством;

- визнання протиправним та скасування рішення заступника начальника ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві від 25.12.2015 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 12489,42 грн за донарахування фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві від 06.01.2016 № Ф-131-16 в розмірі 131 237,28 грн;

- судові витрати розподілити між відповідачами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2016 відкрито провадження у справі № 826/1065/16.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 № 3905 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Амельохіна В.В.

Ухвалою від 10.11.2017 справу прийнято до провадження судді Амельохіна В.В.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі позивачем заявлена вимога згідно пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України, у зв'язку з чим справа належить до справ незначної складності, а тому підлягає до розгляду у порядку пункту 4 частини першої статті 263 КАС України (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновок голови ДФС України Насірова Р.М. щодо пропуску строку на оскарження рішення ГУ ДФС у м. Києві не ґрунтується на законі та є помилковим, оскільки повторна скарга було подана з дотриманням десятиденного строку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що оскарження рішення контролюючого органу вищого рівня про розгляд скарги позивача не призведе до захисту прав позивача.

04.12.2017 року ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі позивачем заявлена вимога згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, у зв'язку з чим справа належить до справ незначної складності, а тому підлягає до розгляду у порядку п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка щодо діяльності само зайнятої особи ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, та складено Акт № 1612/17-01/НОМЕР_2 від 28.09.2015 «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства само зайнятою особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2014».

28.09.2015 ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві прийнято вимогу № Ф- щодо сплати позивачем недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 131 239,99 грн.

Не погоджуючись із зазначеною вище вимогою, позивач оскаржив її в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві.

Первина скарга на податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві № Ф- від 28.09.2015, рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 12.11.2015 № 3423/Г/26-15-10-08-16 залишена без задоволення, а вимоги ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві № Ф- від 28.09.2015 залишена без змін.

Рішенням Голови Державної фіскальної служби України Нісірова Р.М. від 25.12.2015 № 12086/Г/99-99-10-01-07-25 залишено без розгляду скарги щодо скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Шевченківському районні ГУ ДФС у м. Києві № Ф- від 28.09.2015 та рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 12.11.2015 № 3423/Г/26-15-10-08-16.

Вважаючи вказані дії відповідачів незаконними, позивач звернулась до суду із даним позовом.

При вирішенні адміністративного позову, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 №848 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.01.2014 за № 99/24876, затверджено Порядок оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів (далі - Порядок).

Пунктом 1.2. Порядку визначено процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень органів доходів і зборів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Згідно з пунктом 3.1. Прядку скарга подається до органу доходів і зборів вищого рівня протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником податків рішення органу доходів і зборів, що оскаржується.

У разі якщо орган доходів і зборів приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до органу доходів і зборів вищого рівня (пункт 3.2. Порядку).

Відповідно до пункту 3.4.Порядку у разі коли останній день строків, зазначених у пунктах 3.1, 3.2 та 3.3 цього розділу, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Більш того, наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 452 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 за № 1593/24125, затверджено Порядок розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу (далі - Порядок № 452).

Пункт 1.1. Порядку № 452 визначає процедуру подання та розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті.

Відповідно до пункту 3.1. Порядку № 452 у разі коли головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надсилають скаржнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий скаржник має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до Міністерства доходів і зборів України.

Строк, встановлений для подання повторної скарги, не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу та інші документи до неї передано на пошту.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що рішення ГУ ДФС у м. Києві від 12.11.2015 № 3423/Г/26-15-10-08-16 позивачем отримано 19.11.2015, а повторна скарга до Державної фіскальної служби України відправлена 30.11.2015, тобто в перший робочий день, що настав після останнього дня строку, який припав на неділю 29.11.2015.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо подання ним повторної скарги у строк встановлений законодавством, оскільки спеціальним Порядком № 452 не передбачено шляхи врегулювання спірного питання, а саме, в разі, коли останній день строку на оскарження припадає на вихідний або святковий день, проте це питання врегульовано Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, загальними засадами адміністративного судочинства, а не застосування таких принципів істотно звужує право громадян захищати свої права та законні інтереси, всебічно гарантовані державою та Конституцією України.

Крім того, перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 занижено оподаткований дохід за 2012-2014 роки на загальну суму 116 000 грн і з вказаних доходів ненараховано не утримано та не перераховано до бюджету єдиного внеску.

За результатами перевірки, встановлено порушення ОСОБА_1 п. 4 ч. 1 ст. , ч. 3 ст. 7, п. 2 ст. 6, п. 4 ст. 1, ч. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» донараховано єдиного внеску за 2012-2014 року у сумі 131 238,99 грн, в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з урахуванням задекларованого єдиного внеску та сформовано вимогу від 28.09.2015 № Ф-.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві рішенням від 19.10.2015 № 004306/26-59-17-01 застосовано до позивача штраф за своєчасне не нарахування єдиного внеску за 2012-2014 року у сумі 13 489,42 грн.

Проте, вищезазначене рішення було скасоване рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 07.12.2015 №3853/Г/26-15-10-08-16 та зобов'язано Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску згідно з чинним законодавством.

У зв'язку з чим ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасно не нарахований єдиний внесок від 25.12.2015 № у сумі 12 489,42 грн.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Пунктами 178.2, 178.3 статті 178 Податкового кодексу України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до пункту 178.4 статті 178 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно частини третьої зазначеної вище статті, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Пунктом 4 розділ ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 23.04.2015 №460/26905, передбачено, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до фіскальних органів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449), зареєстрованого Міністерством юстиції України 07.05.2018 №508/26953, передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта документальної перевірки від фіскального органу або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.

До сплати визначаються суми штрафів, що не перевищують максимального їх розміру, визначеного цим підпунктом.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 13 до цієї Інструкції.

Підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки платника єдиного внеску.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 Фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках, зокрема, якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами.

Положеннями пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо незаконності та протиправності прийнятих відповідачем рішень та вимог, оскільки останні прийнятті в межах та у спосіб, що визначенні Конституцією України та законами України та на виконання передбачених законодавством функцій.

Згідно з частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (04050, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) задовольнити частково.

2. Визнання протиправним та скасування рішення Голови Державної фіскальної служби України Насірова Романа Михайловича від 25.12.2015 № 12086/99-99-10-01-07-25, зобов'язати Державну фіскальну службу України (04655, м. Київ, львівська пл., 8, ) розглянути по суті скаргу само зайнятої особи ОСОБА_1 від 30.11.2015 на податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Шевченківському районні Головного управління ДФС у м. Києві № Ф- від 28.09.2015 та рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 3423/Г/26-15-10-08-16 від 12.11.2015 «Про результати розгляду первинної скарги».

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати в розмірі 1378 грн (тисяча триста сімдесят вісім гривень) присудити на користь ОСОБА_1 (04050, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ-53, Львівська площа, 8, ).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.В. Амельохін

Судді: І.А. Качур

В.І. Келеберда