Справа № 2540/2706/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року Чернігів Справа № 2540/2706/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бобровицького обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Бобровицького обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання відмови Бобровицького обєднаного управління Пенсійного фонду України, яка полягає у непризначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру, з моменту звернення за призначенням, тобто з 03.10.2017 протиправною та зобовязання Бобровицького обєднаного управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру, з моменту звернення за призначенням, та провести відповідні виплати, починаючи 03.10.2017.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру, у звязку з відсутністю у позивача на день звернення необхідного стажу.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII «у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України». Тому, з 01.06.2015 пенсії в порядку та умовах, визначених в Законі України «Про прокуратуру» не призначаються і підстави для призначення пенсії за вислугу років позивачу відсутні».

17.08.2018 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому останній вказує, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», який є чинним на момент розгляду даної справи, регулюється питання соціального забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, з підстав, викладених у розпорядженні відповідача від 09.10.2017 №1157 про відмову у призначенні пенсії позивачу за вислугу років.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

ОСОБА_1 03.10.2017 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-V «Про прокуратуру».

Станом на 30.09.2018 загальний страховий стаж позивача склав 24 роки 09 місяців 23 дні, з них стаж, який зараховується до вислуги років, складає 23 роки 0 місяців 24 дні, в тому числі:

- стаж роботи на посадах прокурорів - 15 років 10 місяців 7 день;

- на посадах слідчих органів внутрішніх справ - 5 років 8 місяців 19 днів;

- військова служба - 1 рік 5 місяців 28 днів.

Розпорядженням Бобровицького обєднаного управління Пенсійного фонду України від 09.10.2017 №1157 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, з підстав відсутності необхідного стажу, на день звернення останнього за призначенням пенсії, згідно статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-V «Про прокуратуру». Крім того, зазначили, що з 1 червня 2015 року згідно Закону України «Про прокуратуру» пенсії не призначаються, у звязку з тим, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, зокрема, призначалися відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 06.02.2018 № 428/4 позивачу повідомлено про відмову у задоволенні заяви про призначення пенсії за вислугу років. Відмова мотивована тим, що на день звернення до пенсійного органу позивач не має необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України від 14.10.2014 №1697-VI «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015 року (далі - Закон №1697-VII).

Так, відповідно до статті 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років, незалежно від віку, за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 8 статті 86 Закону №1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Як встановлено судом та підтверджується розрахунком стажу, наявного в матеріалах справи, станом на 30.09.2017 загальний страховий стаж позивача склав 24 роки 09 місяців 23 дні, з них стаж, який зараховується до вислуги років, складає 23 роки 0 місяців 24 дні, в тому числі:

- стаж роботи на посадах прокурорів - 15 років 10 місяців 7 день;

- на посадах слідчих органів внутрішніх справ - 5 років 8 місяців 19 днів;

- військова служба - 1 рік 5 місяців 28 днів.

Даний факт сторонами не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач і по теперішній час працює в органах прокуратури, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.13-14).

Станом, на день звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII, а саме станом на 03.10.2017, позивач мав вислугу років 23 роки 0 місяців 27 днів.

Тобто, станом на дату звернення позивача до органів Пенсійного фонду необхідною умовою для призначення пенсії за вислугу років був : стаж за вислугу років 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Проте, стаж позивача за вислугу років складав менше ніж 23 роки 6 місяців, оскільки, як встановлено судом, станом на 03.10.2017 вислуга років, яка дає право на призначення пенсії позивачу - складає 23 років 0 місяців 27 днів.

Враховуючи положення статті 86 Закону №1697-VII, суд зазначає, що стаж роботи позивача, на час його звернення до відповідача, є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону №1697-VII, оскільки прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років, незалежно від віку, за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_1 на день звернення до відповідача 03.10.2017, не мав необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII.

Крім того, суд вважає помилковим твердження позивача, що право на пенсію він набув 20.09.2017, оскільки застосуванню підлягає норма законодавства, чинна станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років - 03.10.2017 та яка передбачала, що з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років складає 23 роки 6 місяців.

Щодо посилань відповідача на пункт 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 2 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VIII) щодо того, що з 01.06.2015 пенсії в порядку та умовах, визначених в Законі України «Про прокуратуру» не призначаються і підстави для призначення пенсії за вислугу років позивачу відсутні, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний у пункті 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1789-ХІІ) щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з аналізу пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону №1789-ХІІ суд дійшов висновку, що ним скасовані діючі станом на 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ "Про прокуратуру".

Проте, 15 липня 2015 року, у зв'язку з набуттям чинності Закону № 1697-VII, Закон №1789-ХІІ частково втратив свою чинність.

Статтею 86 Закону №1697-VII врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 03.10.2017 спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону №1697-VI.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Бобровицького обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (вул. Толстого, 6-в, с. Козелець, Чернігівська область, 17000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Бобровицького обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. Незалежності, 3, с. Козелець, Чернігівська область, 17000, ) про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2018 року.

Суддя В.В. Падій