Справа № 533/708/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 533/708/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції ДПП у м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_1 на постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 20.08.2018, суддя Оксенюк М.М., вул. Радянська, 75, смт. Козельщина, Козельщинськи,ий, Полтавська, 39100, по справі № 533/708/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції ДПП у м. Кременчуці лейтенант поліції ОСОБА_1

третя особа Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 20.08.2018 року задоволено позов ОСОБА_2 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції ДПП у м. Кременчуці лейтенант поліції ОСОБА_1, третя особа: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Визнано протиправною та скасовано постанову ВР № 191617 від 26.05.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрито.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та закрити провадження по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно зясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Важає, що діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що позивач, керуючи транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України, тому складення відповідачем постанови про адміністративне правопорушення є правомірним. Крім того, зауважує, що позивачем не було надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а незгода позивача з притягненням останнього до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії ВР № 191617 від 26.05.2018 року по справі про адміністративне правопорушення позивач притягнений до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 51 грн. за те, що 26.05.2018 року о 01 годині 45 хвилин у с. Солониця Козельщинського району Полтавської області ОСОБА_2 керував автомобілем "ОПЕЛЬ ВЕКТРА" державний номерний знак ЕКUT71, без пристебнутого ременя безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України.

Не погодившись з вказаною вище постановою про накладення адміністративного стягнення та з метою відновлення порушених прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що правомірність оскаржуваної постанови не підтверджено відповідачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року ( із змінами та доповненнями).

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, зокрема на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі;.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не складався.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як встановлено ч.ч.2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, відповідачем не надано до матеріалів справи жодних доказів, якими було б зафіксовано порушення позивачем вимог п. 2.3 «в» ПДР (у випадку його вчинення). Посилання на здійснення відеофіксації порушення оскаржувана постанова не містить.

Відсутність відеозапису або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові відсутні.

Таким чином, факт вчинення позивачем порушення вимог п. 2.3 «в»ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 121 КУпАП, не доведено ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, ані показаннями свідків.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена частиною 5 статті 121 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що порушення позивачем п. 2.3 «в»ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 121 КАС України, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про необґрунтованість винесення інспектором Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції ДПП у м. Кременчуці лейтенант поліції ОСОБА_1 постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 191617 від від 26.05.2018 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 271, 272, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції ДПП у м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 20.08.2018 по справі № 533/708/18 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5