Справа № 663/2306/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 663/2306/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Шульга К.М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року по справі № 663/2306/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, за участю третьої особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, за участю третьої особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2013 року по 01.09.2015 року на підставі довідки від 15.06.2016 року № 1077/4.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку відповідача та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Право позивача на отримання довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку посадового окладу працюючого судді визнано рішення суду, що набрало законної сили у справі № 663/2728/14-а.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, перерахунок довічного грошового утримання позивачу був здійснений за період з 01.03.2014 року з розрахунку посадового окладу 18352 грн.

Поряд з цим, згідно даних довідки ТУДСА України в Херсонській області за період з 01.12.2013 року суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці склала 19488 грн.

На підставі наведеного, враховуючи, що рішенням суду встановлено право позивача на отримання довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку посадового окладу працюючого судді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для перерахунку довічного грошового утримання позивача з розрахунку суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці у розмірі 19488 грн.

Поряд з цим, вирішуючи спірне питання, судом першої інстанції помилково не враховано, що за рішенням апеляційного суду у справі № 663/2728/14-а заявлений позивачем позов залишено без розгляду за період з 03.06.2013 року по 28.02.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заявленого позову з 01.12.2013 року, такі вимоги позивача підлягають залишення без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Так, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду за вказаний період.

Поряд з цим, враховуючи, що за захистом порушених прав позивач звернувся у серпні 2014 року у справі № 663/2728/14-а та за рішенням суду за позивачем визнано право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку посадового окладу працюючого судді, проте при перерахунку довічного грошового утримання позивача не було враховано, що за період з 01.12.2013 року суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці склала 19488 грн., колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову з 01.03.2014 року та по 01.09.2015 року (тобто, по дату, що зазначена позивачем у позові).

Доводи апелянта фактично зводяться до переоцінки рішення суду у справі № 663/2728/14-а.

Проте, як встановлено рішенням суду у справі та колегією суддів у даній справі.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VIзвузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за період з 01.03.2014 року по 01.09.2015 року, в іншій частині заявлений позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 159, 122, 123, 241, 243, 250, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скарги Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року - задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, за участю третьої особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії з 01.03.2014 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 28.09.2016 року № 2816/07.

Зобов'язати Скадовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 довічного грошового утримання судді у відставці з 01.03.2014 року по 01.09.2015 року на підставі довідки від 15.06.2016 року № 1077/4.

В іншій частині заявлений ОСОБА_2 до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, за участю третьої особи: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду у випадках, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець