Справа № 808/2268/18
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року (о 15 год. 15 хв.)Справа № 808/2268/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Енергодарького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ОСОБА_2 обєднане УПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому з урахуванням уточнення просить:

визнати протиправною відмову відповідача у виплаті позивачу недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини в розмірі 45 896,89 грн.;

зобовязати відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини в розмірі 45 896,89 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилається на приписи ст. 1216, 1218, 1227 Цивільного кодексу України, ст. 46, 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зазначає, що позивач є спадкоємцем після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 29 березня 2017 року, та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії за період з 01.08.2014 по 31.03.2017 в розмірі 45 896,89 грн., згідно із довідкою №1894/05, виданою ОСОБА_2 обєднаним УПФУ в Запорізькій області від 29.06.2017 на нотаріальний запит від 21.06.2017 №641/110/2017. Вказує, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач 20.04.2018 звернувся до відповідача з заявою про виплату вказаної суми, але листом від 05.05.2018 №2873/02 йому було повідомлено, що він на підставі ст. 46 вказаного Закону має право лише на частину спадщини, нарахованої за період з 19.04.2015 по 31.03.2017, яка складає 33 048,85 грн., а також із посиланням на ч. 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначено, що оскільки померла ОСОБА_3 не мала статусу внутрішньо переміщеної особи, підстави для виплати соціальних послуг відповідно до законодавства України відсутні. Ураховуючи викладене, позивач вважає таку відмову відповідача протиправно, у звязку із чим просить зобовязати відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини в розмірі 45 896,89 грн.

Ухвалою судді від 09.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначене перше судове засідання на 30 липня 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

30.07.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 23690), в якому зазначає, що на підставі ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нарахування сум пенсій і виплата пенсії були припиненні померлій ОСОБА_3, оскільки остання не отримувала пенсію з 01.08.2014. Вказує, що померла ОСОБА_3 із заявою про поновлення виплати пенсії не зверталась, у звязку із чим в померлої відсутні нараховані, але не отримані суми пенсії. Посилається на приписи ст. 1, 4, 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та зауважує, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується не фактом постійного проживання на території проведення АТО, а саме фактом переміщення її з цієї території. Оскільки померла ОСОБА_3 не мала статусу внутрішньо переміщеної особи, підстави для виплати соціальних послуг відповідно до законодавства відсутні. На підставі викладеного, просить в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

У звязку із відсутністю судді Батрак І.В. на роботі 30.07.2018 на підставі наказу від 24.07.2018 №194 «Про надання відпустки» розгляд справи призначений на 04 вересня 2018 року.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої пенсіонерки ОСОБА_3, яка відповідно до відомостей Свідоцтва про смерть ОСОБА_4 І-ЖС №382615 померла 26 квітня 2017 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 14 квітня 2018 року державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 (спадкова справа № 110 за 2017 рік, зареєстровано в реєстрі за №324), позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_3 на підставі заповіту, посвідченого Степівською сільською радою Слов'яносербського району Луганської області 31 травня 2006 року.

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з суми невиплаченої пенсії в розмірі 45 896,89 грн., що належить спадкодавцю відповідно до довідки №1894/05, виданої ОСОБА_2 об'єднаним УПФУ в Запорізькій області 29 червня 2017 року на запит державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5

20 квітня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплату йому неодержаної пенсії матері ОСОБА_3.

На звернення позивача ОСОБА_2 об'єднане УПФУ в Запорізькій області листом від 05.05.2018 № 2873/02 повідомило, про те, що сума недоотриманої пенсії, зазначена в довідці від 29.06.2017 №1894/05 на запит нотаріуса від 21.06.2017 №641/110/2017, розрахована за період 01.08.2014 по 31.03.2017 на момент надходження цього запиту. На із посиланням на приписи ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» повідомлено, що у звязку із зверненням за виплатою недотриманих сум пенсії в квітні 2018 року, розмір таких виплат розрахований за період з 19.04.2015 по 31.03.2017 в сумі 33 048,85 грн. Крім того, повідомлено, що у відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» оскільки померла ОСОБА_3 не мала статусу внутрішньо переміщеної особи, підстави для виплати соціальних послуг відповідно до законодавства України відстуні.

У звязку із відмовою відповідача виплатити недоотриману після смерті матері пенсію, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1058).

Згідно зі статтею 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058, передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до частин першої, другої статті 52 Закону №1058, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у звязку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім'ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім'ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

При цьому, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у звязку з відсутністю членів сім'ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Суд звертає увагу, що позивач надав всі необхідні документи для отримання пенсії відповідно до спадщини за заповітом, крім того, сума пенсії яка належить позивачу визначено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, що належала померлій на підставі довідки виданої 29 червня 2017 року №1894/05 ОСОБА_2 обєднаним УПФУ в Запорізькій області.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач відмовляючи у виплаті належної позивачу спадщини за заповітом не посилався на ненадання останнім документів, передбачених пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд критично ставиться до посилання представника відповідача на статтю 46 Закону №1058, відповідно до якої, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Зазначена стаття передбачає порядок виплати пенсії пенсіонеру за минулий час, яку пенсіонер не отримав з власної вини, а не щодо отримання пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Слід також зазначити, що відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями статті 52 Закону № 1058-сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім'ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону № 1058 також не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв'язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Наприклад, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім'ї за умови, якщо саме ці суб'єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім'ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім'ї спадкодавця, до того ж незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, в даному випадку сума не отриманої пенсії за життя ОСОБА_3 визначена у Свідоцтві про право на спадщину.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У відповідності до вимог статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у рішенні від 07.07.1989 у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства». Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, повязаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17.10.1986 у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, зясовуючи, чи існує позитивне зобовязання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 26.06.2016 по справі «Суханов та Ільченко проти України» (CASEOFSUKHANOVANDILCHENKOv. UKRAINE) заяви № 68385/10 та 71378/10 в § 53 Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі «ОСОБА_5 Греції та інші проти Греції» (FormerKingofGreeceandOthersv. Greece) заява № 25701/94, п.п. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи загальні принципи міжнародного права, викладені у наведених вище рішеннях Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського об'єднаного УПФУ в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 71504, АДРЕСА_1) до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, буд. 4-а) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у виплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини в розмірі 45 896,89 грн.

Зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини в розмірі 45 896,89 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак