Справа № 802/1459/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2018 р. справа № 802/1459/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому проваджені у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

в с т а н о в и в :

23.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

В своєму позові ОСОБА_1 зазначав, що 15.05.2018 року він отримав від Головного управління ДФС у Вінницькій області Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.05.2018 року № Ф-186729-50 в якій зазначалось, що станом на 30.04.2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені позивача становить 12357,98 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що в оскаржуваній Вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 03.05.2018 року № Ф-186729-50 відповідач не зазначив за який період утворилася недоїмка зі сплати єдиного внеску, за який період нарахована пеня, а також відсутній будь-який розрахунок недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені. Крім цього, у оскаржуваній вимозі відсутні будь-які відомості на підставі яких саме документів відповідачем нарахована позивачу недоїмка зі сплати єдиного внеску та пеня.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 вважає вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 03.05.2018 року № Ф-186729-50 протиправною, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.

Ухвалою суду від 01.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання на 20.06.2018 року.

Ухвалою суду від 20.06.2018 року відкладено підготовче судове засідання на 18.07.2018 року.

Ухвалою суду від 18.07.2018 року закрито підготовче провадження у адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.09.2018 року.

05.09.2018 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі (вх. № 38157). Вказали, що 12.06.2018 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом прийнято постанову по справі № 802/3/18-а, якою скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.02.2018 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення про застосування штрафних санкцій, яке слугувало підставою для прийняття оскаржуваної в даній справі вимоги про сплату боргу № Ф-186729-50 від 03.05.2018 року. Зазначили, що згідно з п. 60.1.4 ст. 60 Податкового кодексу України, вимога вважається відкликаною якщо, рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується податкове повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У звязку з викладеним просили закрити провадження у справі, на підставі пп. 8 п. 1 ст. 238 КАС України, згідно якого, суд закриває провадження у справі щодо скарження рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені субєктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 05.09.2018 року оголошено перерву у розгляді клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, запропонувавши позивачу сформувати свою остаточну правову позицію, з урахуванням рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 802/3/18-а. Наступне засідання призначено на 18.09.2018 року.

У судове засідання 19.09.2018 року позивач не з'явився, подавши заяву про проведення судового засідання за його відсутності (вх. № 40269 від 18.09.2018 року). Крім того, подав письмові пояснення (вх. № 40270 від 18.09.2018 року) у яких зазначив, що заперечує щодо задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у адміністративній справі, оскільки з оскаржуваної вимоги достеменно не можливо встановити про те, що вона винесена за наслідком скасованого судом рішення про застосування штрафних санкцій. В зв'язку з чим, заявлені позовні вимоги позивач підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка представника про отримання повістки суду.

З урахуванням викладеного, відповідно до норм статті 205 КАС України, на думку суду наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що Головним управлінням ДФС у Вінницькій області сформовано Вимогу від 03.05.2018 року № Ф-186729-50 про сплату боргу (недоїмки) в якій зазначалось, що станом на 30.04.2018 року у позивача існує заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені в сумі 12357,98 грн.

Крім того, судом зясовано, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 року у справі №802/3/18-а скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.02.2018 року. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06 грудня 2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області за підписом в.о. голови заступника начальника - начальника Вінницького управління ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_2 про застосування до ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1543,27 грн. за період з 22.01.2013 року до 17.05.2016 року; штрафу в розмірі 1506,33 грн. за період з 10.02.2015 року до 19.10.2017 року та нарахування пені у розмірі 9969,84 грн. Всього на суму 13019,44 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Під грошовим зобов'язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом пунктів 2,3 Розділу ІІ "Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 610 від 30.06.2017, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом (Податковим кодексом України) строки суму: узгодженого грошового зобовязання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Протягом періоду оскарження суми грошових зобовязань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається..

У взаємозв'язку з наведеним, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем прийнято та надіслано позивачу рішення № від 06.12.2017 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску всього на суму 13019,44 грн.

Позивачем оскаржено вказане рішення № від 06.12.2017 року в судовому порядку.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 року у справі №802/3/18-а визнано протиправним та скасовано рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06 грудня 2017 року.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм законодавства, суд зазначає, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання, а податкова вимога може бути надіслана платнику податку тільки у разі наявності у нього податкового боргу.

З огляду на викладене, оскільки рішення податкового органу, на підставі якого позивачу направлена оскаржувана вимога, скасовано у судовому порядку, з урахуванням положень п. 60.1.4 ст. 60 ПК України, згідно якої вимога вважається відкликаною якщо, рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується податкове повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі, суд приходить до висновку, що у даному адміністративному позові відсутній предмет спору.

Безпідставним є також твердження позивача про неможливість встановити пов'язаність скасованого рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06 грудня 2017 року та оскаржуваної податкової вимоги, оскільки як вже зазначалось судом вище податкова вимога формується в зв'язку із виникненням податкового боргу. Відповідно до картки платника податків ОСОБА_1 заборгованість позивача виникла в січні 2018 року, тобто після прийняття рішення в грудні 2017 року. Після прийняття апеляційним судом рішення про скасування рішення № НОМЕР_1, в картці платника податків станом на 31.07.2018 року відображено переплата до бюджету 2788,46 грн. та відсутність заборгованості.

Враховуючи ту обставину, що в останній заяві позивача до суду ОСОБА_1 наполягав на позовних вимогах, з урахуванням висновку суду щодо відсутності на час вирішення справи в суді предмету спору, в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про можливість закриття провадження у справі, з підстав визначених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, виходжу з наступного.

Пункт восьмий частини першої статті 238 КАС України визначає, що суд закриває провадження у справі щодо скарження рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені субєктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Положення статті 60 Податкового кодексу України, визначають в яких випадках податкова вимога вважається відкликаною.

Так п. 60.1 цієї статті визначає дві самостійні підстави за яких податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними:

- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Оскільки, в межах розгляду даної адміністративної справи оскаржувана податкова вимога вважається відкликано в зв'язку із прийняттям апеляційним судом рішення про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, підстав вважати, що відповідач самостійно усунув (виправив) порушення відсутні, відтак в даних правовідносинах не підлягає застосуванню п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 18.09.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович