Справа № 804/3595/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2018 року Справа № 804/3595/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -
18 травня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (а.с.4-21), у якому позивач просить суд:
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.04.2018 року №1901 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ;
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.05.2018 року №119 о/с про звільнення зі служби в поліції, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), майора поліції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;
- поновити майора поліції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 по посаді оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3, 18 січня 1985 року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 02.05.2018 року по 365 грн. за кожен день вимушеного прогулу до дня проведення фактичного розрахунку;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3, 18 січня 1985 року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) моральну шкоду завдану шкоду завдану внаслідок незаконного звільнення у грошовій сумі в 10 000 грн. (десять тисяч гривень).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви (а.с.38-39).
18 червня 2018 року на виконання ухвали позивачем надано до суду копію паспорта громадянина України як документу, що підтверджує наявність у позивача процесуальної дієздатності та уточнений адміністративний позов (а.с.43-58), який містить власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, з наступними позовними вимогами:
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.04.2018 року №1901 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ;
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.05.2018 року №119 о/с про звільнення зі служби в поліції, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), майора поліції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;
- поновити майора поліції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 по посаді оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3, 18 січня 1985 року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 02.05.2018 року по 365 грн. за кожен день вимушеного прогулу до дня проведення фактичного розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- ОСОБА_3 перебував на службі в органах внутрішніх справ України з серпня 2002 року;
- з листопада 2015 року працював в ГУНП в Дніпропетровській області на службу в Національній поліції України та загальний стаж роботи позивача в правоохоронних органах складає 16 років;
- наказом № 190 від 23 квітня 2018 року ГУНП в Дніпропетровській області позивача звільнено з посади оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку ГУНП Дніпропетровської області за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліції», ОСОБА_5 працівника поліції, аб.1 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», що виразилося у безпідставній відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- вказаний наказ про звільнення позивача з займаної посади він вважає незаконним, винесеним з грубим порушенням чинного законодавства України, міжнародних договорів, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, практики Європейського суду з прав людини, а також за відсутності будь-яких передбачених законодавством підстав для його звільнення;
- 23.03.2018 року відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення кваліфіковане за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- вказане стало підставою для проведення службового розслідування, яке прийшло до хибного висновку, про те, що позивач порушив службову дисципліну, недотримав вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліції», ОСОБА_5 працівника поліції, аб.1 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», що виразилося у безпідставній відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а в подальшому звільнення з посади;
- слід зазначити що вказане службове розслідування не узгоджується з постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2018 року, відповідно до резолютивної частини якої провадження по адміністративній справі відносно позивача, притягнутого за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;
- зазначена постанова набрала законної сили і відповідно до ст. 129-1 Конституції України є обов'язковою до виконання;
- за приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП не всяка відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння утворює склад адміністративного правопорушення, а лише відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до встановленого порядку;
- ані протокол про адміністративне правопорушення, ані додані до протоколу пояснення свідків, ані рапорт інспектора патрульної поліції, не містять посилання на те, що позивачеві пропонувалося проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я;
- відмова лише від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, за відсутності направлення особи поліцейським для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння до відповідного закладу охорони здоров'я не є відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до встановленого порядку, та не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- відповідно до висновку комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 23.03.2018 року де вказано, що на 08:45 годину позивач самостійно пройшов медичний огляд та знаходився в тверезому стані;
- в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- позивач не погоджується з висновком службового розслідування в частині порушення службової дисципліни з його боку, оскільки не відмовлявся на вимогу поліцейських від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що повністю підтверджується вищезазначеною Постановою суду, яка була надана членам Комісії під час проведення службового розслідування, щодо позивача;
- незважаючи на Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2018 року, ГУНП в Дніпропетровській області видало наказ про звільнення позивача з посади оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку ГУНП Дніпропетровської області, хоча позивач жодним чином не порушив норм національного законодавства, неухильно та сумлінно виконував свої обов'язки як громадянин та поліцейський, та в його діях не містилось порушень вказаних вище норм.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 11 липня 2018 року о 10:00 год, а також витребувано додаткові докази у справі від Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області та встановлено строк для надання витребуваних доказів до 11 липня 2018 року (а.с.2-3).
10 липня 2018 року за клопотанням представника відповідача судом відкладено судове засідання до 18 липня 2018 року о 15:00 год.
18 липня 2018 року відповідачем до суду було надано відзив на позов, в якому він позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволення (а.с.84-90), в якому зазначив таке:
- 05.05.2018 року ОСОБА_3 звільнений зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) наказом ГУНП в Дніпропетровській області №119о/с;
- підставою для звільнення ОСОБА_3 стало проведене відносно нього (відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 23.03.2018 №1367) службове розслідування, за результатами якого начальником ГУНП 23.04.2018 затверджено висновок службового розслідування, та видано наказ від 23.04.2018 №1901, яким оперуповноваженого майором поліції УКР ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 за порушення службової дисципліни, недотримання пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліції», ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ОСОБА_5 працівника поліції, абзаці 1 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилося у безпідставній відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та визначено вид дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції;
- 23.03.2018 до ГУНП надійшла інформація про те, що цієї ж доби у відношенні оперуповноваженого УКР ГУНП майора поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення;
- в ході проведеного службового розслідування встановлено, що 23.03.2018 поліцейськими УПП в Дніпропетровській області отримано інформацію від водія таксі про те, що по проспекту Слобожанський невідомий чоловік керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння;
- під час спілкування поліцейських УПП з майором поліції ОСОБА_3, ними у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота;
- ОСОБА_3 у присутності двох свідків було запропоновано пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, на що останній відповів відмовою;
- на підставі відмови від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння поліцейськими УПП у Дніпропетровській області 23.03.2018 у відношенні майора поліції ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 057583 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- всебічно, об'єктивно та повно дослідивши матеріали службового розслідування, комісія ГУНП дійшла висновку про те, що факт порушення службової дисципліни оперуповноваженим УКР ГУНП майором поліції ОСОБА_3, що виразився у безпідставній відмові пройти в установленому порядку відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується зібраними в ході службового розслідування матеріалами;
- на основі досліджених матеріалів службового розслідування та у відповідності до положень Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та Дисциплінарного статуту ОВС України. 02.03.2018 начальником ГУНП 23.04.2018 затверджений висновок за результатами службового розслідування та наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 23.04.2018 №1901 за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ОСОБА_5 працівника поліції, абзацу 1 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у безпідставній відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оперуповноваженого УКР ГУНП майора поліції ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та визначено вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;
- наказом ГУНП від 02.05.2018 № 119 о/с за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) оперуповноваженого УКР ГУНП майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції;
- ОСОБА_3 мав правовий статус поліцейського, відповідно до якого останній склав ОСОБА_5 поліцейського, проходив службу на відповідних посадах у поліції і йому було присвоєно спеціальне звання поліції (ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію»);
- ОСОБА_3 були порушені спеціальні норми, що регулюють порядок проходження служби поліцейськими, а саме: Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ОСОБА_5 працівника поліції, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, які вимагають від кожного поліцейського бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті. Поведінка поліцейського завжди, і за будь-яких обставин мас бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет поліцейського. Бездоганне виконання моральних зобов'язань забезпечує право поліцейського на довіру суспільства, повагу, визнання і підтримку громадян;
- під час проведення службового розслідування відносно ОСОБА_3 комісією ГУНП встановлювався факт наявності в діях ОСОБА_3 складу дисциплінарного проступку, відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП не було підставою для звільнення ОСОБА_3, від дисциплінарної відповідальності та ніяким чином не може ототожнюватись з відсутністю фактів порушення службової дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю.
18 липня 2018 року від відповідача до суду надійшла заява про виклик свідків у справі. У судовому засіданні 18 липня 2018 року представник відповідача підтримав вказану заяву, просив суд її задовольнити та викликати свідків у справі. Представник позивача проти задоволення заяви про виклик свідків заперечив. З метою дотримання положень статей 163, 164 Кодексу адміністративного судочинства України та надання часу сторонам у справі надати до суду відповідь на відзив та заперечення судом було оголошено перерву до 26 липня 2018 року об 11:00 год.
20 липня 2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.135-139).
26 липня 2018 у звязку з перебуванням головуючого судді Юхно І.В. на лікарняному адміністративну справу №804/3595/18 знято з розгляду та призначено на 02 серпня 2018 року о 13:00 год.
У судове засідання 02 серпня 2018 року представник відповідача не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав до суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного 02 серпня 2018 року о 13:00 год., у письмовому провадженні.
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року витребувано від відповідача докази у справі та відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про виклик свідків в адміністративній справі. Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 13 серпня 2018 року о 13:15 год.

13 серпня 2018 року у судовому засіданні позивач, його представник та представник відповідача підтримали раніше обрані правові позиції.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Із записів трудової книжки позивача АА №964370 вбачається, що ОСОБА_3 проходить службу в органах внутрішніх справ з 15 серпня 2002 року (а.с.25-29).

07 листопада 2015 року наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «По особовому складу» №1 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 (М-244823) призначено оперуповноваженим Дніпропетровського відділу поліції, присвоївши йому спеціальне звання майор поліції (а.с.92).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «По особовому складу» від 25 січня 2016 року №20 о/с за пунктом 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (за ініціативою поліцейського) майора поліції ОСОБА_3 призначено оперуповноваженим Ленінського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції з 25 січня 2016 року (а.с.93).

08 грудня 2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «По особовому складу» №28 о/с за пунктом 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (за ініціативою поліцейського) майора поліції ОСОБА_3 призначено оперуповноваженим (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) управління (карний розшук) кримінальної поліції ГУНП з 08 лютого 2016 року (а.с.94).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «По особовому складу» від 09 грудня 2016 року №352 о/с відповідно до пунктом 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку з проведенням реорганізації) з 09 грудня 2016 року майора поліції ОСОБА_3 переміщено на оперуповноваженим (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку ГУНП (а.с.95).

23 березня 2018 року посадовими особами Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №057583, з якого вбачається, що 23.03.2018 року о 02:25 год. в м. Дніпрі (пр. Слобожанський, 1ш) інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області зупинено транспортний засіб ВАЗ 210934-20, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, в ході спілкування виявлені характерні ознаки алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків (а.с.97).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23 березня 2018 року №1367 «Про організацію проведення службового розслідування» з метою всебічної перевірки обставин вказаної події та відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни майором ОСОБА_3 та визначено склад комісії. (а.с.98).

23 квітня 2018 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про внесення змін до наказу ГУНП від 23.03.2018 №1367» №1900 внесені зміну до складу комісії (а.с.99).

Комісією складений висновок «Про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни майором поліції ОСОБА_3О.» (а.с.100-105), відповідно до якого запропоновано:

- відомості про порушення службової дисципліни з боку старшого оперуповноваженого майором поліції УКР ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 вважати такими, що знайшли своє обєктивне підтвердження;

- службове розслідування за фактом службової дисципліни майором поліції ОСОБА_3, вважати завершеним;

- за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліції», ОСОБА_5 працівника поліції, аб. 1 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», що виразилося у безпідставній відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оперуповноваженого майором поліції УКР ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 звільнити з поліції.

Зазначений висновок 23 квітня 2018 року затверджений начальником ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_11.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23 квітня 2018 року №1901 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності майора поліції ОСОБА_3О.» за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліції», ОСОБА_5 працівника поліції, аб. 1 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», що виразилося у безпідставній відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оперуповноваженого майором поліції УКР ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 звільнено з поліції (а.с.116).

23 квітня 2018 року Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/2183/18 (3/199/1047/18) провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3, притягнутого за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/73533812).

02 травня 2018 року наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «По особовому складу» №119 о/с згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) майора поліції ОСОБА_3 звільнено з посади оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку ГУНП з 02 травня 2018 року (а.с.96).

Вищевказана постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська набрала законної сили 04 травня 2018 року, що підтверджується відміткою на копії яка надано позивачем до матеріалів справи (а.с.24).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон України «Про Національну поліцію» або Закон України №580-VIII).

У частині першій статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

В силу положень статті 3 Закону України №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно статті 47 Закону України №580-VIII призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

За приписами статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 59 Закону України №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частиною другою та третьою зазначеної статті визначено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні встановлений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12 березня 2013 року №230 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073 (далі Інструкція №230).

Пунктом 2.1 розділу ІІ Інструкції №230 передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з пунктом 2.6 розділу ІІ Інструкції №230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до положень пункту 3.2 розділу ІІ Інструкції №230 службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Пунктами 8.1 та 8.7 розділу VІІІ Інструкції №230 передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

За приписами пункту 5.4 розділу V Інструкції №230 якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Крім того, статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460 (з урахуванням положень пункту 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 23 грудня 2015 року №901-VІІІ, яким до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України), надано визначення поняттю «службова дисципліна», відповідно до якої це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_5 працівників органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ встановлено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Водночас, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої зазначеної статті вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд звертає увагу, що закриваючи провадження про адміністративне правопорушення щодо позивача у звязку з відсутністю складу правопорушення судом було зазначено таке: «Крім того, в матеріалах справи також мається відеозапис з нагрудних камер спостереження. Після перегляду якого в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 автомобілем не керував, а автомобіль стояв на аварійних сигналах в сніговому наметі, коли до нього підїхав патрульний екіпаж, свідки були зупинені та запрошені лише для того, щоб поставити свої підписи про відмову проходження ОСОБА_3 огляду на стан спяніння за допомогою алкотестору «Драгер» на місці. Також на запису видно, що працівники патрульної поліції не пропонували ОСОБА_3 проїхати на медичний огляд в спеціальний медичний заклад».

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними та самостійними видами відповідальності особи. Проте, з аналізу вищевказаних норм, можна дійти висновку, що при розгляді даного спору постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковими для адміністративного суду в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) такої особи та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, враховуючи положення частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлена Амур-Нижньодніпровським судом м. Дніпропетровська обставина щодо того, що позивач не керував транспортним засобом 23 березня 2018 року, а отже, й не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, є обовязковою для суду при розгляді заявленого спору.

З огляду на зазначене, висновки службового розслідування щодо допущення порушення службової дисципліни позивачем, а саме: безпідставної відмови на вимогу поліцейських пройти в установленому порядку відповідний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23 квітня 2018 року №1901 про притягнення до дисциплінарної відповідальності майора поліції ОСОБА_3 у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ підлягає скасуванню, а позивач поновленню на службі на посаді, з якої його незаконно звільнено.

При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до абзацу третього пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абзацом першим пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з пунктом 15 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799, у разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Пунктом 23 розділу І Порядку від 06 квітня 2016 року №260 встановлено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Відповідно до наказу від 02 травня 2018 року №119о/с позивача звільнено з посади з 02 травня 2018 року, тобто 02 травня 2018 року є останнім днем служби позивача, за який йому виплачене грошове забезпечення, у звязку з чим розрахунок та виплата грошового забезпечення за час вимушеного прогулу має здійснюватися з 03 травня 2018 року по 13 серпня 2018 року (дату винесення судового рішення по цій справі).

За положеннями пункту 6 розділу ІІІ Порядку від 06 квітня 2016 року №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у звязку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 10.07.2018 року №1229 середньомісячне грошове забезпечення позивача становить 6225,00 грн. та складається з посадового окладу у розмірі 2 500,00 грн., окладу за спеціальним званням 2 000,00 грн., надбавки за стаж служби в поліції 1 350,00 грн., таємність 375,00 грн., а середньоденне грошове забезпечення станом на 02.05.2018 року 200,81 гривень без урахування утримання податків та обовязкових платежів (а.с.117, 162).

Водночас, позивачем до матеріалів справи надана довідка про доходи Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 17 травня 2018 року №1144, відповідно до якої нарахована заробітна плата, в тому числі у натуральній формі за березень 2018 року та квітень 2018 року становить 11 065,97 грн./місяць (а.с.33).

За положеннями пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи зазначене, суд звертає увагу, що довідка про надана відповідачем складено з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Отже, оскільки заробітна плата за останні два календарні місяці роботи позивача, які передували його звільненню, складає 22 131,94 грн., то середньоденний розмір грошового забезпечення позивача за один календарний день дорівнює 362,82 грн. (22 131,94 грн./61 календарний день).

Період вимушеного прогулу позивача з 03 травня 2018 року по 13 серпня 2018 року складає 103 календарні дні.

Таким чином, грошове забезпечення ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу без урахування утримання податків та інших обовязкових платежів складає: 103 календарні дні х 362,82 грн. = 37 370,46 грн. та підлягає стягненню з відповідача на його користь.

За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обовязку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що на підставі пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 11 065,97 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (місце проживання: 52010, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Балівка, вул. Степова, буд.7; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-а, ) про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23 квітня 2018 року №1901 про притягнення до дисциплінарної відповідальності майора поліції ОСОБА_3 у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02 травня 2018 року №119 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції, за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Поновити майора поліції ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 03 травня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 37 370,46 грн. (тридцять сім тисяч триста сімдесят гривень сорок шість копійок) без урахування утримання податків та інших обовязкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 11 065,97 грн. (одинадцять тисяч шістдесят пять гривень девяносто сім копійок) без урахування утримання податків та інших обовязкових платежів звернути до негайного виконання.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення згідно з вимогами частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складений 17 серпня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1