Справа № 130/1266/18
Суддя: Сенько Л. Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Сенько Л.Ю.

за участі секретаря Даніловської А.М.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідача - інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюка Олександра Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюка О.І. серія АР №656534 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.05.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.;стягнути з відповідача по справі на його користь витрати по сплаті судового збору. Свій позов аргументував тим, що даною постановою інспектора поліції його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Оскаржувана постанова мотивована тим, що 14.05.2018 о 18 год. він керуючи транспортним засобом Богдан А-09211, номерний знак НОМЕР_1, в м. Жмеринка по вул. Б.Олійника, здійснював перевезення пасажирів по маршруту Жмеринка Токарівка на комерційній основі, не мав при собі та не предявив поліс обовязкового страхування, чим порушив п.2.1 ПДР України. 14.05.2018 під час перевірки пакету документів інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюком О.І., серед інших було надано в оригіналі Поліс №АМ/7108578 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який складено 13.05.2018, строк дії якого розпочинався відповідно до п.3 поліса з 14.05.2018, однак на данні пояснення відповідач не звернув уваги та їх проігнорував і в протоколі цього не зазначив. Також відповідач не звернув уваги на те, що транспортний засіб, яки він керував 14.05.2018, Богдан А-09211, номерний знак НОМЕР_1 є власністю ТОВ «Жмеринське АТП -10512», де він працює на посаді водія. Вказане підприємство як власник і є страхувальником за вказаним полісом.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що 14.05.2018 водій ОСОБА_2 під час перевірки документів предявив інспектору поліції всі необхідні документи і це не тільки поліс обовязкового страхування, а і технічний паспорт на транспортний засіб, посвідчення водія, подорожній лист та папка з документами, в якому були попередні поліси. Не відомо яким чином працівник поліції не побачив даний поліс та склав постанову.

Відповідач - інспектор ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюк О.І. пояснив, що під час перевірки водій повинен предявити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт огляду технічного контрою та страховий поліс. 14.05.2018 на момент перевірки документів водій ОСОБА_2 предявив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та акт огляду технічного контрою та повідомив що страхового полісу у нього немає. Для всіх громадян України є доступний інтернет ресурс МТСБУ, у якому на момент внесення даних була відсутня інформація про страховий поліс на даний транспортний засіб. Повідомив, що страховий поліс знаходиться на підприємстві ТОВ «Жмеринське АТП -10512». Екіпаж було відправлено на підприємство «Жмеринське АТП -10512», проте страховий поліс керівництвом підприємства так і не був предявлений. Просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що 14.05.2018 о 15.00 год. в м. Жмеринка по вул. Б.Олійника водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Богдан А092-11, номерний знак НОМЕР_1, здійснював перевезення пасажирів по маршруту Жмеринка-Токарівка на комерційній основі не мав при собі та не предявив поліс обовязкового страхування,чим порушив п.2.1 ПДР (а.с.8).

Відповідно до полісу №АМ/7108578 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який складено 13.05.2018 , строк дії якого відповідно до п.3 поліса з 14.05.2018 по 13.05.2019 (а.с.9)

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобовязані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцієюта законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 6ст.121 та ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ч. 6ст. 121 та ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6ст. 121 та ст. 126 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

На підставі викладено, суд вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серії АР № 656534 від 14.05.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідач діяв в межах і в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України передавати для перевірки посвідчення, реєстраційні та інші документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом, а також дорожні (маршрутні) листи і документи на вантаж, що перевозиться (крім власників транспортних засобів, які використовують їх в індивідуальних некомерційних цілях), а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.1 ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Отже, вказана норма передбачає обов'язкову наявність у водія транспортного засобу при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень п. 21.1статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV(далі - Закон №1961-IV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, діючого на території України.

Пунктом 21.3статті 21 цього Закону передбачено, що при використанні транспортного засобу у дорожньому русі особа, яке керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс. За правилами пункту 21.4 статті 21 Закону №1961-IVу випадку експлуатації транспортного засобу на території України без наявності діючого поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановленої законом.

Таким чином, відповідальність за відсутність поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності настає за фактом експлуатації (керування) транспортним засобом без відповідного поліса і покладається на особу, яка керує ним.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

В судовому засіданні представником позивача не спростовано неправомірність дій відповідача при перевірці документів водія ОСОБА_2 під час яких на вимогу поліцейського не було предявлено полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено п. 2.1 ґ ПДР України, тому доводи представника позивача з цього приводу про неправомірність дій відповідача є необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам, а отже позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.1ст.126 КУпАП.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241 246, 286 КАС України, ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Стасюка Олександра Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя