Справа № 826/11397/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 вересня 2018 року №826/11397/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм"
до про Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018 №,

за участі:

представника позивача - Селітренікова Л.М.,

представника відповідача - Пінчука Б.В.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 вересня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 14.06.2018 №594/26-15-14-04-04/41068217, прийняло податкове повідомлення-рішення від 04.07.2018 №. Позивач наголосив, що всі господарські операції між ним та контрагентом -товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноленд" є реальними, висновки акта перевірки ґрунтуються на припущеннях та не можуть бути покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 14.06.2018 №594/26-15-14-04-04/41068217 та відповідно, податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018 №, зазначивши при цьому, що господарські операції позивача з товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноленд" мають ознаки фіктивності.

Розгляд справи здійснено в порядку загального позовного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноленд" за червень 2017 року.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Віадук Сервіс" пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за червень 2017 року у сумі 1 235 346 гривень.

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 14.06.2018 №594/26-15-14-04-04/41068217 (далі за текстом - Акт перевірки) та прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.07.2018 №, яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість за червень 2017 року у сумі 1 235 346 гривень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм", не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Крім того, статтею 200 Податкового кодексу України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Як вбачається з акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 14.06.2018 №594/26-15-14-04-04/41068217, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що операції між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" та контрагентом -товариством з обмеженою відповідальністю "Зерноленд" не мають реального товарного характеру. В акті перевірки зазначено, що фактично товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" створено штучну видимість здійснення господарських операцій з названим контрагентом шляхом формального складання первинних документів, які не супроводжувались дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цим контрагентом.

Матеріали справи свідчать, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Зерноленд» (постачальник) в особі директора ОСОБА_3 було укладено договір поставки від 16.05.2017 №7884. Так, за умовами вказаного договору постачальник в порядку, на умовах, визначених даним договором зобов'язується поставити товар, вказаний у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Крім того, між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Зерноленд» (виконавець) в особі директора ОСОБА_3 укладено договір про надання транспортних послуг від 03.05.2017 №8037, за умовами якого виконавець надає замовнику транспортні послуги, а саме здійснює організацію перевезення вантажу.

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії вказаних вище договорів, видаткових накладних, актів здачі-прийняття робіт, актів приймання продукції, докази наявності орендованих складських приміщень, тощо.

Як вбачається з акту перевірки та відзиву відповідача на позов, доводи відповідача щодо відсутності товарності операцій між позивачем та контрагентом базуються на аналізі господарських взаємовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Зерноленд» та товариством з обмеженою відповідальністю «Меркаторія».

При цьому, з акту перевірки підтверджується факт поставки товариством з обмеженою відповідальністю «Меркаторія» товариству з обмеженою відповідальністю «Зерноленд» продукції, яка в подальшому була реалізована товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" (сторінка 10 акта перевірки). Підтверджується висновками акту перевірки і перерахування товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Зерноленд» в серпні 2017 року коштів у сумі 7 125 921 грн. (сторінка 8 акта перевірки).

Оформлення та реєстрація податкових накладних в названих господарських взаємовідносинах також не заперечується контролюючим органом.

За таких обставин, постачання продукції, яка була предметом договору поставки від 16.05.2017 №7884 відображено в акті перевірці по ланцюгу постачання: товариство з обмеженою відповідальністю «Меркаторія» - товариство з обмеженою відповідальністю «Зерноленд» - товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм", не заперечується контролюючим органом.

Сумнів у контролюючого органу виникає факт придбання такої продукції безпосередньо товариством з обмеженою відповідальністю «Меркаторія».

При з'ясуванні під час судового розгляду справи питання, в чому полягають порушення фіскальних інтересів держави саме у господарських взаємовідносинах між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" та товариством з обмеженою відповідальністю «Зерноленд», представник контролюючого органу відповіді суду не надав.

З акту перевірки від 14.06.2018 №594/26-15-14-04-04/41068217 також не вбачається, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві досліджувалось питання дотримання фінансової дисципліни товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм" та товариством з обмеженою відповідальністю «Зерноленд», питання сплати податків/наявності податкової заборгованості в акті перевірки не висвітлено.

Разом з тим, згідно із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 30.01.2018 №К/9901/921/18, від 27.02.2018 №К/9901/4256/17, від 06.02.2018 №К/9901/8403/18, від 30.01.2018 №К/9901/5786/18, відсутність у контрагента позивача (що також не доведено відповідачем під час судового розгляду справи) матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Суд звертає увагу, що під час судового розгляду справи контролюючим органом не було надано вироку по контрагенту позивача.

Крім того, під час судового розгляду справи за ініціативою/клопотанням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві було викликано та допитано в якості свідка ОСОБА_3, який займав на період спірних правовідносин посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Зерноленд» і підписував відповідні договори із позивачем.

ОСОБА_3 підтвердив факт укладання відповідних договорів із позивачем, здійснення поставки продукції, факт ведення господарської діяльності у відповідному напрямку.

Також, суд звертає увагу, що в акті перевірці відповідач зазначає про порушення кримінального провадження №0001071 за статтею 191 Кримінального кодексу України (привласнення, розтрата майна), разом із тим контролюючий орган не зазначає яким чином це провадження стосується спірних правовідносин, відповідних підтверджуючих документів під час судового розгляду справи контролюючим органом суду не надано.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що відповідач формально підійшов до встановлення правомірності формування позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту, а висновки, викладені у акті перевірки ґрунтуються на припущеннях по ланцюгу контрагентів, без дослідження дотримання позивачем податкової дисципліни.

Таким чином, твердження відповідача щодо порушення позивачем норм податкового законодавства, внаслідок чого було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

З огляду на необґрунтованість висновків акту перевірки від 14.06.2018 №594/26-15-14-04-04/41068217 та враховуючи те, що контролюючим органом не доведено законності винесеного податкового повідомлення-рішення від 04.07.2018 №, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 04.07.2018 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві судові витрати у сумі 18 530, 19 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот тридцять гривень 19 копійок) на користь товариства із обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфа Корм".

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2018.