Справа № 826/7245/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 вересня 2018 року

Київ

справа №826/7245/17

касаційне провадження №К/9901/53739/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.

розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі №826/7245/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбаза К" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продбаза К" у червні 2017 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у прийнятті та укладенні договору про визнання електронних документів;

- зобов'язання відповідача визнати договір про визнання електронних документів від 30.05.2017 №230520171 прийнятим та укладеним, на підтвердження чого надіслати на адресу позивача відповідні квитанції та повідомлення;

- заборону відповідачу вчиняти будь-які неправомірні дії у відношенні позивача при прийнятті, підписанні та виконанні договору про визнання електронних документів від 30.05.2017 №230520171.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 25.01.2018 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною відмову щодо укладення із позивачем договору про визнання електронних документів. В іншій частині адміністративного позову відмовив. Вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав відповідача укласти із позивачем договір про визнання електронних документів від 30.05.2017 №230520171.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 10.05.2018 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2018 залишив без змін.

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві 19.06.2018 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статтей 44, 198 Податкового кодексу України, статтей 93, 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд ухвалою від 06.08.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на надання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог ухвали від 06.08.2018 скаржником надано суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №826/7245/17 є вимоги про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у прийнятті та укладенні договору про визнання електронних документів;

- зобов'язання відповідача визнати договір про визнання електронних документів від 30.05.2017 №230520171 прийнятим та укладеним, на підтвердження чого надіслати на адресу позивача відповідні квитанції та повідомлення;

- заборону відповідачу вчиняти будь-які неправомірні дії у відношенні позивача при прийнятті, підписанні та виконанні договору про визнання електронних документів від 30.05.2017 №230520171.

Суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги частково, виходили з того, що, 23.05.2017 та 30.05.2017 позивач, за наявності програмного забезпечення та чинних посилених сертифікатів відкритих ключів, отриманих від акредитованого центру сертифікації ключів, направляв до Державної податкової інспекції у Печерському районі засобами телекомунікаційного зв'язку для укладення договір про визнання електронних документів.

Суди, аналізуючи зміст електронних квитанцій №2, отриманих за наслідком направлення до договору про визнання електронних документів, у яких вказано про неприйняття цього договору, дійшли висновку про те, що остання, крім загальних неодноразових посилань на Розділ ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, не містить визначення конкретних причин відмови у прийнятті договору про визнання електронних документів та конкретних порушень платником податку порядку укладення договору про визнання електронних документів.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2018 у справі щодо визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі №826/7245/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продбаза К" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.А.Гончарова