Справа № 165/930/18
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 165/930/18
провадження №2-а/165/72/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2018 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого Ференс-Піжук О.Р.,
за участю секретаря Пилипчук М.В.,
представника позивача ОСОБА_1,В,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
встановив:
Зазначає, що на розгляді адміністративного протоколу, який відбувся 06.02.2018 позивач присутня не була. Вказала, що вона під час складання стосовно неї протоколу заявляла клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи, призначеної на 06.02.2018, мотивуючи тим, що вона виїжджає на роботу за кордон і повернеться в Україну під кінець березня 2018 року. Наголосила, що працівник митниці запевнив її , що розгляд справи буде відкладено на іншу дату, про яку її обовязково повідомлять у встановленому порядку. Попри це, про результати розгляду адміністративної справи, зокрема прийняту 06.02.2018 постанову про накладення стягнення їй стало відомо після повернення 30.03.2018 в Україну, а саме 07.04.2018 в день вручення її поштового відправлення з ВДВС м.Нововолинська. Вважає, що у такий спосіб відповідач позбавив її права бути присутньою при розгляді адміністративної справи і як наслідок вона не скористалася наділеними правами особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що постанова про порушення митних правил прийнята посадовою особою Львівської митниці ДФС України з грубим порушенням норм діючого законодавства, відомчих актів та положень Митного кодексу України, без встановлення вини особи, у відсутності позивача, з порушенням її прав, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідачальності та накладення адміністративного стягнення. Просить скасувати постанову №0197/209000/18 від 06.02.2018 у справі про порушення митних правил.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 17.04.2018 ОСОБА_2 за обґрунтованим клопотанням останньої, поновлено строк звернення до суду.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В поданому до суду відзиві просить у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у ньому (а.с.36-40). Вказав, що факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивача вчинені злочинні дії і на даний момент інформації про прийняте рішення щодо вчинення відносно ОСОБА_2 протиправних дій третіми особами, немає.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_3, який 12.01.2018, виявивши факт не вивезення позивачем транспортного засобу, склав стосовно ОСОБА_2 адміністративний протокол про порушення митних правил, показав, що він складав протокол в присутності ОСОБА_2, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто позивач, власноручно на окремому бланку, написала пояснення з приводу порушення митних правил. Свідок, з огляду на час, що пройшов а також великий пасажиропотік на митному посту «Угринів» Львівської митниці ДФС, не пригадує зміст письмових пояснень ОСОБА_2 від 12.01.2018 і не виключає, що у вказаних поясненнях остання клопотала про відкладення розгляду адміністративного протоколу з 06.02.2018 на більш пізнішу дату.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, показання свідка ОСОБА_3, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.
В протоколі про порушення митних правил в графі пояснення, зауваження особи, що притягується до відповідальності вказано, що пояснення написано власноруч на окремому аркуші, однак в матеріалах справи пояснення особи відсутні.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач під час складання протоколу заявляла клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи з 06.02.2018 на іншу дату, оскільки в цей час перебувала за межами України і повернулася 30.03.2018. На територію України, позивач повернулась 30.03.2018 року, що підтверджується копією паспорту громадянина України для поїздок за кордон. (а.с.18).
Судом встановлено, що клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посадовою особою, яка розглядала адміністративну справу, не вирішувалось, Відповідачем не надано суду для дослідження письмові пояснення ОСОБА_2 від 12.01.2018, внаслідок чого суд позбавлений можливості їх дослідити, а тому доводи позивача приймає до уваги при постановленні рішення, як такі, що не спростовані відповідачем.
Згідно статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Статтею 486 Митного кодексу України визначені завдання та зміст провадження у справі про порушення митних правил.
Так, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 Митного Кодексу України, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.
Провадження у справах про порушення митних правил, як передбачено статтею 489 Митного кодексу України здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягується до відповідальності.
Такі твердження позивача підтверджуються довідкою Територіального сервісного центру 0744 МВС у Волинській області від 14.04.2018 (а.с.15), в якій зазначено, що згідно з інформаційних баз даних ОСОБА_2, жителька м. Нововолинськ, посвідчення водія не отримувала.
На заперечення вимог позивача, відповідачем до відзиву не додано відомостей з АСМО «Інспектор» про ввезення нею транспортного засобу 17.09.2016 року, а на вимогу суду про надання записів камер відеоспостереження міжнародного пункту пропуску «Угринів-Долгобичув» за вказану дату, направлено письмову відповідь, що термін зберігання відеоінформації становить максимально до одного місяця, після чого знищується автоматично. (а.с.50).
ОСОБА_2 12.01.2018 була присутня під час складання стосовно неї протоколу про порушення митних правил, оскільки саме в цей день виїзджала за межі України і повернулася 30.03.2018, що підтверджено відмітками в паспорті. Вона заявляла клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 06.02.2018, оскільки мала намір бути присутньою на розгляді та скористатись законними правами особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі абсолютним правом на захист.
06.02.2018 відповідач розглянув адміністративну справу стосовно позивача у її відсутності, не вирішив клопотання про відкладення розгляду на іншу дату з причин, вказаних ОСОБА_2, які, на думку суду, є поважними і підтверджені належними доказами, прийнявши оспорювану постанову, яку з наведених обставин, не можна визнати законною.
Згідно статті 319 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
На думку суду, з врахуванням вищенаведеного аналізу досліджених доказів, відповідачем неправомірно притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно ч.3 ст.470 МК України, через що є наявними правові підстави для скасування спірної постанови в справі про порушення митних правил.
Наведені обставини, відсутність доказів на підтвердження ввезення саме позивачем спірного автомобіля, за наявності заперечень останньої, мають визначальне значення для вирішення питання щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, при цьому решта доводів сторін не носить принципового характеру.
Частиною 1 статті 9 Основного Закону України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 15 Закону України «Про міжнародні договори» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.
Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов'язання за цими договорами.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При прийнятті рішення Львівська митниця ДФС, як орган владних повноважень, повинна діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, зазначені обставини дають підстави вважати, що розглянувши справу про порушення митних правил на підставі протоколу про адмінправопорушення, де позивач була присутня і заявляла клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи, яке не вирішено, Львівська митниця ДФС діяла не на підставі, поза межами повноважень, всупереч Конституції та законам України, не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення без дотримання принципу рівності перед законом, не пропорційно, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, прийняла оскаржувану постанову.
Як зазначено у ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч цьому відповідач не надав жодних доказів на спростування заперечень позивача стосовно непричетності останньої до вчинення вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 79, 242, 243, 246 КАС України, на підставі ст. ст. 469, 486, 494, 526 Митного кодексу України, суд
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня з дня його проголошення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Суддя О.Р. Ференс-Піжук