Справа № 813/3215/18
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/3215/18
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

27 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові заяву позивача про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно-механічний завод «Карпати» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби про скасування наказу, визнання протиправним та скасування подання,

в с т а н о в и в :

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно-механічний завод «Карпати» (далі – позивач, ТзОВ «ДМЗ «Карпати») звернулося до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.05.2018 № 768 «Про застосування спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності – до суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування до ТзОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності за порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»;

- визнати протиправним та скасувати подання Державної фіскальної служби України від 20.02.2018 №2670/5/99-99-14-06-02-15 в частині включення ТзОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» до переліку суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких необхідно застосувати спеціальну санкцію – індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Ухвалою від 17.08.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

26.09.2018 позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.05.2018 №768 «Про застосування спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності – до суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування до ТзОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності за порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» до моменту винесення рішення у справі 813/3215/18.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб позивач обґрунтовує тим, що в разі не застосування даного виду забезпечення позову (зупинення дії наказу), ТзОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» зазнає значних економічних втрат, через невиконання своїх зобов’язань по вчасному виготовленні та поставці товарів перед покупцями. Виходячи з цього, позивач зазначає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ТзОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати», для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд, розглянувши клопотання про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про його необґрунтованість, мотивуючи це наступним.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 151 КАС України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Зокрема, позов може бути забезпечено шляхом:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Предметом оскарження у даній справі є наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.12.2018 № 768, подання Державної фіскальної служби України від 20.02.2018: №2670/5/99-99-14-06-02-15.

Позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.12.2018 № 768 до набрання рішенням у справі законної сили.

Як на одну із підстав вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує на протиправність застосування оскарженим наказом від 31.12.2018 № 768 спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності підприємства.

Суд зазначає, що оцінка такого наказу на його відповідність вимогам закону можлива лише за наслідками судового розгляду при прийнятті судового рішення.

Позивач стверджує, що спеціальна санкція негативно впливає на господарську діяльність підприємства, що може призвести до порушення ТзОВ «ДМЗ «Карпати» взятих на себе зобов’язань перед покупцями та застосування у зв’язку з цим фінансових санкцій.

При цьому позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували викладені у заяві про забезпечення позову обставини та можливі економічні втрати ТзОВ «ДМЗ «Карпати» спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені частиною статтею 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно-механічний завод «Карпати» про забезпечення позову - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п’ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.П. Хома