Справа № 826/9980/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2018 року № 826/9980/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, вул Гната Юри 9, код ЄДР 34999049) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову №659/9 від 08.09.2003 року (далі - оскаржувана постанова) про накладення арешту на майно позивача (об'єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1); зобов'язати відповідача внести запис про скасування постанови №659/9 від 08.09.2003 року про накладення арешту на майно позивача (об'єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він не є стороною виконавчого провадження в рамках якого прийнято оскаржувану постанову. Крім того, позивач вказує, що відповідно до ст 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на час винесення оскаржуваної постанови) закінчення виконавчого провадження має наслідком скасування арешту, проте відповідачем при закінченні виконавчого провадження арешт не скасовано.

Ухвалою суду від 05.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалами суду від 27.09.2018 року відмовлено у задоволенні заяв відповідача про закриття провадження у справі та про залишення позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом:

Згідно договору дарування квартири від 05.11.2001 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі №5867 від 20.11.2002 року за позивачем зареєстровано право приватної власності на вказану квартиру.

З наданої до матеріалів справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 19.06.2018 року №128104022 постановою Відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі (правонаступник - відповідач) №659/9 від 08.09.2003 року накладено арешт на квартиру №6 за адресою: м. Київ, вул. Командарма Уборевича, 21 та зазаначено, що власником квартири є товариство з обмеженою відповідальністю «Будкомплект-Сервіс».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" ( в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваної постанови).

Згідно з приписами статті 2 Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до частин першої та другої статі 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження (в редакції, коли позивач дізнався про арешт майна) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 № 2274/5 затверджено Порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби (надалі по тексту - Порядок). Порядок установлює основні правила роботи з документами в органах державної виконавчої служби, в тому числі порядок загального документування у районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділах державної виконавчої служби, діловодство з виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) у всіх органах державної виконавчої служби, оформлення документів, технічного забезпечення їх підготовки, контролю за виконанням документів, а також здійснення діловодних процесів - організації документообігу, формування справ і зберігання документів та поширюється на всю службову документацію.

Пунктом 9.4 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби передбачено, що зберігання завершених виконавчих проваджень здійснюється у спеціально відведеному для цієї мети приміщенні (робочій кімнаті) органу державної виконавчої служби і покладається на одного з працівників органу державної виконавчої служби, про що керівником цього органу видається відповідний організаційно-розпорядчий документ.

Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт (пункт 9.10 Порядку)

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Отже, знищенню підлягають тільки завершені виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчились.

Відповідно до повідомлення відповідача від 19.06.2018 року №16952/15/8-25 на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №695/6 по стягненню з позивача боргу, в рамках якого постановою від 08.09.2003 року накладено арешт на все майно боржника.

Станом на час вирішення справи матеріали виконавчого провадження №695/6 знищені у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання.

Тобто, виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на квартиру №6 по вул Командарма Уборевича, буд 21 у м. Києві є завершеним, що є відповідно до названих вище норм Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття накладеного на квартиру арешту.

Враховуючи відсутність доказів існування виконавчого провадження відносно позивача, а також лист відповідача про знищення матеріалів виконавчого провадження №695/9, суд приходить до висновку про наявність підстав для зняття арешту з квартири квартира АДРЕСА_1 накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі від 08.09.2003 року.

Разом з тим суд зазначає, що позивачем не наведено та судом не встановлено доказів протиправності постанови Відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі від 08.09.2003 року про накладення арешту на вказану квартиру, отже позов в частині визнання протиправною та скасування такої постанови не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст 59 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного станом на час вирішення справи) у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З огляду на викладене, належним способом задоволення позовних вимог позивача є саме скасування арешту з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою захисту прав позивача суд вбачає наявним підстави для виходу за межі позовних вимог та скасування арешту з квартири АДРЕСА_1.

Позов в частині зобов'язати відповідача внести запис про скасування постанови №659/9 від 08.09.2003 року про накладення арешту на майно позивача (об'єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1) є передчасним, оскільки запис про скасування аршту вноситься на підставі відповідної постанови відповідача, отже не підлягає задовленню.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов не підлягає задоволенню. При цьому суд вбачає наявними підстави для виходу за межі позовних вимог та скасувати арешт накладений на зазначену квартиру.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб'єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову.

З огляду на викладене, відшкодуванню судові витрати не підлягають, оскільки судом позовні вимоги не задовольняються.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, вул Гната Юри 9, код ЄДР 34999049) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії.

Вийти за межі позовних вимог та скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 накладений постановою Відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі від 08.09.2003 року.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда