Справа № 0440/5903/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Справа № 0440/5903/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Промремсервіс», третя особа Камянська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення податкового боргу, -
03.08.2018 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного підприємства «Промремсервіс» (далі відповідач), третя особа: Камянська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
У обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг в розмірі 51 550,26 грн., який утворився внаслідок несплати у встановлені терміни сум самостійно задекларованих та нарахованих контролюючим органом грошових зобов'язань. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи у письмовому провадженні.
Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача. Проте, поштовий конверт не був отриманий відповідачем та повернувся до суду за закінченням встановленого строку зберігання. Отже ухвала суду від 07.08.2018 року не була отримана відповідачем не з вини суду.
Відповідно ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Позивач станом на дату розгляду справи жодних заяв, клопотань не надав.
Відповідач, предявлені позовні вимоги не оспорив, станом на дату розгляду справи відзив на позов та жодних заяв, клопотань не надав.
Від третьої особи до суду станом на дату розгляду справи жодних заяв, клопотань не надходило.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив наступне.
У звязку з несплатою узгодженого грошового зобовязання, відповідачу податковим органом було виставлено першу податкову вимогу форми «Ю1» від 15.09.2006 року № 1/970 про наявність, станом на 15.09.2006 року, податкового боргу який становить 152,99 грн., яка, згідно матеріалам справи, була отримана 26.09.2006 року представником відповідача за довіреністю.
У звязку з несплатою узгодженого грошового зобовязання, відповідачу податковим органом було виставлено другу податкову вимогу форми «Ю2» від 30.10.2006 року № 2/1092 про наявність, станом на 30.10.2006 року, податкового боргу який становить 152,99 грн., яка, згідно матеріалам справи, була отримана 04.11.2006 року представником відповідача за довіреністю.
За результатами камеральної перевірки Приватного підприємства «Промремсервіс» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за жовтень-грудень 2014 року та березень-листопад 2015 року ГУ ДФС України у Дніпропетровській області було складено акт від 03.02.2017 року № 58/7/04-03-12-01-33/31045036. У висновках акту зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення вимог п. 57.1 ст. 57 глави 2 розділу ІІ та п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України. Відповідальність за зазначене порушення передбачена п. 126. 1. ст. 126 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.
На підставі зазначеного акту сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № НОМЕР_1 від 20.03.2017 року, яким нараховано штраф у розмірі 51 333,64 грн.
Відповідно матеріалам справи, зазначений акт та податкове повідомлення-рішення були направлені податковим органом на адресу відповідача, проте, поштові конверти не були отримані відповідачем та повернулися до ГУ ДФС у Дніпропетровській області за закінченням встановленого строку зберігання. Отже акт від 03.02.2017 року № 58/7/04-03-12-01-33/31045036 та податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № НОМЕР_1 від 20.03.2017 року не були отримані відповідачем не з вини податкового органу.
За результатами камеральної перевірки Приватного підприємства «Промремсервіс» з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року ГУ ДФС України у Дніпропетровській області було складено акт від 13.06.2017 року № 307/280/04-03-12-01-33/31045036. У висновках акту зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення вимог п. 49. 18 ст. 49 глави 2 розділу ІІ та ст. 202 розділу V Податкового кодексу України. Відповідальність за зазначене порушення передбачена п. 120. 1. ст. 120 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.
На підставі зазначеного акту сформовано податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № НОМЕР_2 від 07.08.2017 року, яким нараховано штраф у розмірі 170,00 грн.
Відповідно матеріалам справи, зазначений акт та податкове повідомлення-рішення були направлені податковим органом на адресу відповідача, проте, поштові конверти не були отримані відповідачем та повернулися до ГУ ДФС у Дніпропетровській області за закінченням встановленого строку зберігання. Отже акт від 13.06.2017 року № 307/280/04-03-12-01-33/31045036 та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № НОМЕР_2 від 07.08.2017 року не були отримані відповідачем не з вини податкового органу.
Відповідно довідки Камянської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стан розрахунків з бюджетом ПП «Промремсервіс» за період з 10.03.2017 року по 02.04.2018 року з податку на додану вартість, податковим органом 19.09.2017 року нараховано пеню на борг минулих років (п. п. 129. 1. 1. ст. 129 ПКУ) на податкову декларацію з податку на додану вартість № НОМЕР_3 від 16.12.2015 року у розмірі 46,62 грн.
Доказів добровільного погашення відповідачем податкових вимог від 15.09.2006 року № 1/970 та від 30.10.2006 року № 2/1092, та зазначених штрафних санкцій, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_1 від 20.03.2017 року, № НОМЕР_2 від 07.08.2017 року та пені матеріали справи не містять.
Матеріали справи містять копії інтегрованої картки відповідача з ПДВ, згідно яких вищезазначені суми штрафних санкцій та пені відповідачем не сплачені.
З урахуванням зазначеного, за відповідачем обліковується податкове зобовязання на загальну суму 51 550,26 грн., яка згідно матеріалам справи на момент розгляду справи залишається відповідачем не сплаченою.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Податку на додану вартість присвячено статті 180-211 розділу V Податкового кодексу України.
Порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом визначені ч. 1, ч. 2 ст. 203 Податкового Кодексу України.
Так, зазначеними нормами встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації
Відповідно п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
В силу п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України притягується до відповідальності у вигляді штрафу у визначених цією статтею розмірах.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Нарахування пені згідно п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом у випадках, не повязаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.
Відповідно до п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Статтею 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
За неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 цього кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаннями нарахувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обовязок надання якої до контролюючих органів передбачено цим кодексом, відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Податкового кодексу України, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними.
Відповідно до п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).
Пунктом 95.3 цієї статті визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Податковим органом відповідачу були надіслані податкові вимоги про наявність податкового боргу форми «Ю1» від 15.09.2006 року № 1/970, форми «Ю2» від 30.10.2006 року № 2/1092, які була належним чином вручені.
Оскільки відповідачем не надано доказів погашення зазначеного податкового боргу, вказана податкова вимога вважається не відкликаною.
Судом встановлено, що за порушення податкового законодавства податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_1 від 20.03.2017 року, № НОМЕР_2 від 07.08.2017 року податковим органом нараховано штрафні санкції в розмірі 51 333,64 грн., 170,00 грн. відповідно та пеня в розмірі 46,62 грн.
Відповідачем зазначені штрафні санкції та пеня на загальну суму 51 550,26 грн. не сплачені, тому вважається податковим боргом.
Судом встановлено, що на момент утворення заборгованості податкові вимоги та податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались, позивачем не були відкликані, відтак, податкове зобовязання є узгодженим.
Від так, матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 51 550,26 грн., який виник внаслідок несплати у встановлені терміни сум грошового зобовязання нарахованого самостійно платником податків та донарахованого контролюючим органом.
Докази, які б підтвердили сплату суми податкового боргу на момент вирішення спору у справі відсутні.
Оскільки, з моменту надіслання (вручення) відповідачу податкових вимог строк передбачений законодавством для стягнення коштів та продаж майна платника податків настав, податковий орган мав підстави для стягнення податкового боргу.
Враховуючи наявність податкового боргу та відсутність доказів його добровільного погашення, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 51 550,26 грн. та їх задоволення.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Судові витрати згідно положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя ОСОБА_1