Справа № 450/3584/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6034/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Довгої О.І., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Луців І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2018 року (Головуючий суддя: Мельничук І.І., м. Пустомити) у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Данилюка Олексія Борисовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Данилюка О.Б., УПП в Житомирській області ДПП, в якій просить визнати дії інспектора щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №204910, винесену 17.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржена постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, а дії Інспектора Данилюка О Б., при її винесенні є протиправними, з огляду на те що підстав для складення постанови у працівників поліції не було, оскільки позивач не порушував ПДР. Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме: керуючи ТЗ при перелаштуванні із смуги руху не увімкнув правий світловий покажчик повороту, однак такого порушення позивач не вчиняв, і це не стверджено жодними зафіксованими доказами, як і не підтверджувалося на місці. Вважає, що інспектором при накладенні стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, тобто не було достаменно з'ясовано чи винен ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність, а тому підстав для винесення постанови не було, а тому просить позов задоволити в повному обсязі.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2018 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону Управління в Житомирській області ст. лейтенанта поліції Данилюка Олексія Борисовича щодо винесення постанови від 17.12.2017 року серії БР №204910 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 204910 від 17.12.2017 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. - скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрито.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, УПП в Житомирській області ДПП подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку на оскарження постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора роти № 1 батальйону Управління в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Данилюка О.Б., серії БР №204910 від 17.12.2017 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Відповідно до зазначеної постанови, 17.12.2017 року о 22:40 ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чоп 236 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1 під час перестроювання з лівої смуги для руху в праву не ввімкнув показник повороту.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Однак, у постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено, який саме пункт ПДР України було порушено ОСОБА_1.

Дослідивши наявні у матеріалах відео з відеореєстратора колегія суддів констатує про відсутність встановлення будь-яких обставин, які підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, оскільки на них відсутня відеореєстрація самого факту правопорушення а відтак працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити міру та ступінь вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також слід вказати, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з'ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Отже, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки усіх обставин справи, щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Посилання апелянта на ту обставини, що позивачем нібито пропущено строк на апеляційне оскарження, а тому позовну заяву слід залишити без розгляду, не береться до уваги, оскільки, як встановлено з матеріалів справи постанова на місці складення не була вручена ОСОБА_1, а надіслана поштою лише 18.12.2017р. та отримана ним лише 21.12.2017р. Таким чином, враховуючи зазначене та те, що адміністративний позов було подано 28.12.2017 року 10-денний строк на її оскарження позивачем не пропущено.

Враховуючи вищезазначене апеляційний суд прийшов до неспростовного переконання, що постанова про адміністративне правопорушення серії БР № 204910 від 17.12.2017р. підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню, оскільки апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.4 ст. 229 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст.322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2018 року у справі №450/3584/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді О. І. Довга
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 26.09.2018 року