Справа № 826/18358/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2018 року № 826/18358/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В., суддів Качура І.А., Келеберди В.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс»

до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства

юстиції України

Міністерства юстиції України

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦМК-Комбудінвест»

про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі - позивач) із адміністративним позовом до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1 або Комісія), Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦМК-Комбудінвест» та просить суд:

- визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2016 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10 серпня 2016 року №3.483, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2016 року за №23492-0-3-16;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1336/7 від 20.10.2016 «Про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10 серпня 2016 року», підставою для якого є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2016 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10 серпня 2016 року №3.483, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2016 року за №23492-0-3-16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2016 року суддею Келебердою В.І. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017р. №7413 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/18358/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. справу №826/18358/16 прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачами не забезпечено об'єктивний і всебічний розгляд скарги позивача та порушено приписи пунктів 8, 12, 13 Порядку № 1128 та невірно застосовано п. 1 ч. 2, п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З огляду це, висновок та наказ, прийнятий на підставі висновку, не можуть вважатися законними та обґрунтованими.

Представник відповідача-1 заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав до суду заперечення на позов, в яких зазначив, що висновок Комісії з розгляду скарг не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАС України, сам по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для осіб, тому не може бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Крім того, обставини на які посилається позивач стосовно незаконності дій державного реєстратора не досліджувались Комісією, оскільки розгляд таких скарг не входять до компетенції Міністерства юстиції України.

Третя особа ТОВ «ЦМК-Комбудінвест» заперечувало проти задоволення позовних вимог, надала до суду клопотання, в якому зазначила, в провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду знаходиться справа №824/950/16-а із тим самим предметом скарги, яку ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» подало до Міністерства юстиції України і за наслідками розгляду якої винесений наказ, який оскаржується до Окружного адміністративного суду м. Києва. Крім того, в зв'язку із наявністю судового провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, Міністерство юстиції України зобов'язано було і буде зобов'язано в майбутньому винести рішення про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» на підставі ч.8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У додаткових поясненнях до позову ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» вказує на те, що провадження у справі №824/950/16-а відкрито Чернівецьким окружним адміністративним судом 16.02.2017 за позовною заявою, поданою 15.11.2016, тобто вже після прийнятого оскаржуваного наказу. Така позовна заява була подана, з огляду на відмову Міністерства юстиції України у задоволенні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10.08.2016 та з метою недопущення пропуску встановлених Кодексом адміністративного судочинства України строків для звернення до суду. А отже, станом на день прийняття оскаржуваного наказу не існувало факту наявності судового провадження у зв'язку із спором між ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» та державними реєстраторами управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

11.12.2017 року ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до Міністерства юстиції України надійшла скарга ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10.08.2016 щодо скасування реєстраційних дій, пов'язаних зі зміною опису об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 та запису № 13375019 про право власності.

За результатами розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України складено висновок від 04.10.2016, яким вирішено відмовити у задоволенні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10.08.2016 у зв'язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

На підставі вказаного вище висновку Комісії, Міністерством юстиції України відповідно до пункту 1 частини другої, пункту 9 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128 видано наказ №1336/7 від 20.10.2016 «Про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10 серпня 2016 року».

Позивач вважаючи, що спірний наказ прийнято з порушенням вимог законодавства, а висновок є безпідставним та незаконним, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Частиною 1 статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті, Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною 5 статті 37 Закону № 1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника в результаті прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі подання скарги на рішення про державну реєстрацію прав); 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Аналізуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, яке в свою чергу, розглядає, зокрема, скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір), яка (скарга) має бути оформлена з дотриманням вимог частини 5 статті 37 Закону № 1952-IV.

Поряд з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №1128).

Пунктом 2 Порядку №1128 передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до пункту 3 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб'єктом розгляду скарги.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

В силу положень частини 8 статті 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Пунктом 7 Порядку №1128 встановлено, що у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ про відмову у задоволенні скарги прийнятий Міністерством юстиції України на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 04 жовтня 2016 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10 серпня 2016 року №3.483, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2016 року за №23492-0-3-16.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, при вивченні скарги та перевірці дотримання скаржником вимог закону щодо її оформлення, встановлено недотримання ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» вимог пункту 9 частини 8 статті 37 Закону № 1952-IV, що стало підставою для висновку про відмову у задоволенні скарги.

Як свідчать матеріали справи, реєстраційні дії, які були предметом розгляду скарги позивача у Міністерстві юстиції України, щодо внесення змін до опису складу об'єкту нерухомого майна, який складається із адміністративної будівлі літ. «А» загальною площею 316, 0 кв.м, виробничого корпусу літ. «Б» загальною пложею 1533, 9 кв.м., насосної підстанції літ. «П» загальною площею 49, 4 кв.м., компресорної літ. «С» загальною площею 96, 9 кв.м., електрощитової літ. «Т» загальною площею 7, 7 кв.м., циклонної станції літ «У», циклону ІУ, циклону У, басейну УІ, пункту авто загрузки машин УІІ, які розташовані за адресою: м. Чернівці, вул. Буковинська, б. 33 та є предметом іпотечного договору №24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008, були предметом розгляду Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1974/16.

Тобто скарга позивача на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень безпосередньо стосується майна, яке входить до предмету договору іпотеки, яке оскаржується в судовому порядку.

За таких обставин, в контекстів приписів частини 2 статті 37 Закону № 1952-IV, Міністерство юстиції України не розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Враховуючи наведене, суд погоджується з висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, що розгляд питань порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Таким чином, висновок відповідача - 1 є вірним та відсутні підстави для його скасування.

При цьому, суд вважає звернути увагу на те, що доводи відповідача - 1, що висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не породжує жодних прав та наслідків для суб'єкта господарювання та/або фізичної особи суд відхиляє, оскільки останній, в розрізі приписів Порядку №1128 саме висновок комісії є підставою для прийняття наказу суб'єктом розгляду скарги відповідного рішення, що оформлюється наказом.

За таких обставини, суд вважає, що висновок, який є підставою для прийняття наказу суб'єктом розгляду скарги відповідного рішення, що оформлюється наказом є відповідним рішенням, яке породжує прав та обов'язки для суб'єкта господарювання та/або фізичної особи.

Приймаючи до уваги те, що висновок Комісії питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 04 жовтня 2016 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» від 10 серпня 2016 року №3.483, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2016 року за №23492-0-3-16 є вірним, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Як наслідок, суд вважає, що наказ №1336/7 від 20.10.2016, прийнятий Міністерством юстиції України у межах наданої йому компетенції, в порядку та строки, що передбачені статтею 37 Закону № 1952-IV та Порядку №1128, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Разом з цим, судом встановлено, що наданий час наявне судове рішення, що набрало законної сила, у справі №824/950/16-а із тим самим предметом скарги, яку ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» подало до Міністерства юстиції України і за наслідками розгляду якої винесений наказ, який оскаржується до Окружного адміністративного суду м. Києва в даній адміністративній справі.

Так, постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.08.2017 у справі №824/950/16-а адміністративний позов ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» задоволено повністю та скасовано реєстраційну дію, пов'язану зі зміною опису об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 та запису № 13375019 про право власності.

Постановою Верховного Суду від 21.02.2018 року залишено без змін постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.08.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 у справі №824/950//16-а.

Таким чином, наданий час права позивача є захищеними відповідно до вказаних судових рішень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (місце знаходження: 01004, м. Київ, вул. Шовковична, б. 42-44, офіс 13В, ) відмовити.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.В. Амельохін

Судді: І.А. Качур

В.І. Келеберда