Справа № 463/5955/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6852/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Костіва М.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

представника відповідача Папроцького І.М.,

розглянувши в судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року у справі № 463/5955/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабака Володимира Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Леньо С.І. в м. Львові Львівської області 03.08.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабака Володимира Ярославовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) від 26.07.2017 року № 0006-вих-3356/136.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Змінено захід адміністративного стягнення, накладений постановою начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабака Володимира Ярославовича № 0006-вих-3356/136 від 26.07.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96-1 КУпАП, зменшивши його до суми двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян (34000 грн.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив Позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності його дії кваліфіковані за іншою статтею КУпАП, ніж зазначено в постанові. Також зазначає, що доказом вчинення ним правопорушення є акт перевірки від 11.07.2017 року, однак недопустимість цього доказу внаслідок допущених порушень його складання, а також відсутність порушень з боку позивача встановлена судовими рішеннями в інших судових справах.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з постанови від 26.07.2017р. № 006-вих-3356/136 вбачається, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн. Відповідно до мотивувальної частини цієї постанови правопорушення виразилось в тому, що за результатами перевірки відповідач встановив, що на момент розроблення проекту були відсутні технічні умови, які є складовою частиною вихідних даних на проектування, в проектній документації наявні розбіжності в техніко-економічних показниках об'єкта будівництва, проектну документацію розроблено без погодження з Державіаслужбою вибору майданчика, розташування та висоти об'єкта будівництва, що знаходиться в радіусі 10 км від контрольної точки аеродрому.

Вказані порушення зафіксовано також в акті № 1, складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

При цьому, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 11.07.2017р., на момент розробки та затвердження проекту були відсутні технічні умови, які є складовою частиною вихідних даних.

Зокрема, ТУ № 15-618 від 15.02.2016р. на приєднання багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на першому поверсі та підземним гаражем до центральних систем водопостачання та водовідведення м. Львова. ТУ № 33/174 від 12.02.2016р. на приєднання до газорозподільної системи. ТУ №46-445 від 17.02.2016р. по інженерному забезпеченню від мереж ПАТ «Укртелеком».

В свою чергу, наказом № 2 від 02.02.2017р. затверджено проектно-кошторисну документацію на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на першому поверсі та підземним гаражем на Ак. Сахарова - Бойківська.

Замовник будівництва - ПП «МБ Система». Будівництво об'єкта здійснює ТОВ «Укрсвіт-2008». Проектна документація розроблена ТОВ «Комфортбуд». Головним інженером проекту, згідно наказу ТОВ «Комфортбуд» № 46 від 18.12.2015р. призначено позивача.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що замовнику передана проектна документація, розроблена з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів, будівельних норм, стандартів і правил, що створює в діях позивача, як головного інженера проекту, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96-1 КУпАП. У зв'язку з цим, підстави для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження відсутні.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами статті 41 Закону України від 17.02.2011р. № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 26 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» передбачено, що архітектор, інші проектувальники, які здійснюють роботи по створенню об'єктів архітектури, зобов'язані, зокрема, додержуватися державних стандартів, норм і правил, вимог вихідних даних на проектування.

За приписами частини першої статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 3038-VI технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-, енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки.

Склад, зміст, порядок надання технічних умов та порядок визначення вартості послуг з їх надання визначаються відповідними центральними органами виконавчої влади або державними колегіальними органами.

За змістом ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні, серед іншого, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 3038-VI, проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 3038-VI проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно положень частини 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 року у справі № 876/12380/17 за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 02 листопада 2017 року у справі № 464/5488/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут проектування «Комфортбуд» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабака Володимира Ярославовича про визнання протиправною та скасування постанови встановлено, що проектно-кошторисна документація на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на першому поверсі та підземними гаражами на вул. Ак. Сахарова - вул. Бойківська затверджена наказом №2 від 02.02.2017, тобто через рік після надання технічних умов, а відтак, посилання апелянта на те, що на момент розробки та затвердження проекту були відсутні технічні умови, які є складовою частиною вихідних даних є помилковими, позаяк такий факт не відповідає дійсності.

Тим же судовим рішенням встановлено, що акт № 1 від 11.07.2018 року, який став підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності, складений з порушеннями, оскільки підписаний неповноважними особами.

Крім даного акту, а також складеного на його підставі протоколу про адміністративне правопорушення, жодних інших доказів винуватості позивача в інкримінованому йому правопорушенні в матеріалах справи немає.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Складені за результатами перевірки акт та протокол про правопорушення є недопустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача складено за частиною 1 ст. 96 КУпАП, що унеможливлює притягнення його до адмінвідповідальності спірною постановою за ст. 96-1 КУпАП. Дійсно в протоколі про адміністративне правопорушення викладено склад правопорушення, визначений частиною 1 ст. 96 КУпАП, що свідчить не про помилковість кваліфікації дій позивача, а свідоме притягнення його посадовими особами відповідача саме за даною нормою КУпАП. Жодного посилання на передачу замовнику документації, виготовленої з порушенням вимог законодавства, що є обов'язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 96-1 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення немає. Тому винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за дії, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, є незаконним.

Щодо зазначених у спірній постанові порушень з боку позивача, які полягають відсутності погодження з Державіаслужбою вибору майданчика, розташування та висоти об'єкта будівництва, що знаходиться в радіусі 10 км від контрольної точки аеродрому, суд погоджується з наступними доводами позивача.

Відповідно до пункту 147 Положення про використання повітряного простору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 401, чинного на час вчинення позивачем інкримінованих йому відповідачем дій, в Державіаслужбі підлягає погодженню вибір майданчиків для проектування, будівництва, розширення, реконструкції і технічного переобладнання.

Згідно пункту 150 цього Положення підприємства, установи та організації, заінтересовані в розміщенні об'єктів у районах аеродрому, повинні погоджувати таке розміщення з відповідними державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, яким належать або підпорядковані аеродроми.

ТзОВ «Інститут Проектування «КОМФОРТБУД» не обирав майданчик для проектування і не є зацікавленою особою у розміщенні об'єкта, а лише виконував проектні роботи на підставі вихідних даних, наданих замовником.

Порядок погодження місця розташування та висоти об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року № 712.

Відповідно до пункту 1.2 названого Порядку його дія поширюється на підприємства, установи, та організації незалежно від форм власності, які займаються будівництвом об'єктів на приаеродромних територіях об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, провайдерів аеронавігаційного обслуговування та експлуатантів аеродромів (вертодромів).

Крім цього, відповідно ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

У редакції зазначеного Закону, чинній на момент розроблення позивачем проектної документації, спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина 4 ст. 29). У містобудівних умовах та обмеженнях щодо забудови земельної ділянки по вул. Ак. Сахарова - вул. Бойківська відсутній пункт щодо погодження проектних рішень в частині максимальної висоти забудови з Державіаслужбою України.

Відповідно до пункту 3 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.06.2011 року № 45, для забезпечення проектування об'єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику вихідні дані на проектування.

Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження, технічні умови, завдання на проектування.

У відповідності до Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та змість, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних (пункт 2.1 Порядку). Розділ «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» містить граничнодопустиму висоту: граничнодопустиму висоту будівель, а також вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень.

Тобто у містобудівних умовах та обмеженнях передбачаються усі вимоги до об'єкта будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією, в тому числі обов'язок погодження висотності з Державіаслужбою України.

20.10.2015 року Департаментом містобудування Управління архітектури видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на вул. Ак. Сахарова - вул. Бойківська у м. Львові.

Цими містобудівними визначено гранично допустиму висоту будівель - 32,80 м (відносно відмітки 0,000). Жодних інших вимог до об'єкту будівництва не зазначено.

Щодо розбіжностей у техніко-економічних показниках, які також стали однією із підстав накладення на позивача адміністративного стягнення, слід зазначити, що крім загальної фрази про наявність таких розбіжностей, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в спірній постанові по справі про адміністративне правопорушення, не зазначено, в чому конкретно полягають такі розбіжності, чим вони підтверджуються. В той же час позивач зазначив про надання відповідачу документів, які наявність таких розбіжностей спростовують. Відповідачем доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до частини 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції суперечать встановленим обставинам справи, а також невірне застосування районним судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню із винесенням постанови про повне задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року у справі № 463/5955/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Цабака Володимира Ярославовича в справі про адміністративне правопорушення від 26.07.2017 року № 0006-вих-3356/136 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді М. В. Костів
З. М. Матковська