Справа № 610/2082/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 610/2082/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10.08.2018р., суддя Тімонова В.М., м. Балаклія, Харківська область, повний текст складено 10.08.2018 р. по справі № 610/2082/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, в якому просив: скасувати постанову серії БР № 226476 від 22.05.2018 року, винесену інспектором Ільїним О.І. про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 10.08.2018р. по справі № 610/2082/18 позов залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні постанови були порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позову.

В судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 226476 від 22 травня 2018 року на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що він: 22.05.2018 року о 16 год. 18 хв. в с. Гора вул. Бориспіль, 7, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку «рух прямо» п. 33.4.1 ПДР України, здійснивши поворот праворуч.

Відповідачем у вказаній постанові зазначено, що дії позивача кваліфіковано як порушення п.п.33.4.1 ПДР України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за що на позивача накладено штраф у розмірі 255 грн.

Позивач, не погодившись із постановою, оскаржив її до суду, вказуючи на те, що інспектором жодних доказів порушення позивачем ПДР України не було надано. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП застосована правомірно, оскільки із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, убачається сукупність доказів: а саме, відеозапис з нагрудної камери інспектора, передбачених ст. 251 КУпАП України, які засвідчили факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена з підстав висновків інспектора про порушення позивачем вимог п.п.33.4.1 Правил дорожнього руху та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено, що Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У постанові, складеній відповідачем, інспектором відображено, що позивач 22.05.2018 року о 16 год. 18 хв. в с. Гора вул. Бориспіль, 7, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку «рух прямо» п. 33.4.1 ПДР України, здійснивши поворот праворуч.

Згідно з пунктом 33.4.1 Правил дорожнього руху, про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові, зокрема, передбачено, що дорожній знак п.4.1 «Рух прямо» є наказовим знаком. Дія знаків 4.1-4.6 не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знаків 4.1-4.6 поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким вони встановлені. Дія знаку 4.1, установленого на початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території..

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постанова серії БР № 226476 від 22.05.2018 року не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та взагалі не містить запису про наявність такої фіксації.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нагрудною камерою інспектора патрульної поліції зафіксовано вчинення позивачем проступку та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис з боді-камери інспектора, яким подія правопорушення не зафіксована, а зафіксована процедура розгляду справи після зупинки автомобіля позивача, іншого відеозапису відповідачем не надано.

При огляді вказаного запису судом встановлено, що відповідач не надав позивачу на його вимогу для огляду та ознайомлення доказ порушення ним ПДР України, повідомив, що запис порушення не здійснювався, а встановлений методом візуального спостереження. Окрім того, із вказаного запису боді-камери інспектор без розяснення прав і дотримання процедури розгляду справи, на зауваження позивача, повідомив, що справу вже розглянуто.

Колегія суддів вважає, що оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивачки ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у звязку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, у звязку з чим прийнята постанова підлягає скасуванню.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права..

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова з вищенаведених підстав підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10.08.2018р. по справі № 610/2082/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі-задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 226476 від 22.05.2018 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою серії БР № 226476 від 22.05.2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 27.09.2018.