Справа № 805/3462/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 р. Справа№805/3462/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Шинкарьової І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправним рішення від 20 грудня 2017 року щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та зобовязати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (далі відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним рішення управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 20 грудня 2017 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 27 листопада 2017 року.

- зобовязати управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 27 листопада 2017 року;

- зобовязати управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області подати у місячний строк звіт про виконання рішення суду відповідно до статті 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням відповідача від 20 грудня 2017 року йому відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання на підставі пункту 7 Постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50 %, а на наступний період припиняється. Позивач зазначив, що при зверненні 27 листопада 2017 року до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в графі «місце роботи на час, з якого особа працює», він зазначив «пенсіонер за вислугою років. Не працюю.» Вважає, що відмова відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу є протиправною, а тому не погоджується з рішенням відповідача. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 18 травня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1).

Ухвалою суду від 18 червня 2018 року суд перейшов до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з власної ініціативи суду на 17 липня 2018 року (арк. справи 32).

17 липня 2018 року справі розглядом відкладено на 07 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року розгляд справи замінений по суті підготовчим судовим засідання на 04 вересня 2018 року (арк. справи 46-47).

22 серпня 2018 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву позивача, в якому відповідач не визнав позовні вимоги, зазначивши, що 22 березня 2017 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії, в якій зазначив в графі «Місце роботи та час, з якого особа не працює» - «не працює». Рішенням від 24 травня 2017 року позивачу була призначена допомога з 22 березня 2017 року по 21 травня 2017 року у розмірі 442,00 грн., з 22 травня 2017 року по 21 липня 2017 року у розмірі 221,00 грн. За повторним зверненням позивача від 27 листопада 2018 року позивачу було відмовлено у призначені на підставі пункту 7 Постанови КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року рішенням від 20 грудня 2017 року . В звязку з чим просить відмовити позивачу у повному обсязі ( арк. справи 48-49).

29 серпня 2018 року позивачем подана відповідь на відзив відповідача, в якому позивач зазначив, що на підставі судового рішення, він став пенсіонером за вислугою років, у зв'язку з чим, ним була подана заява про призначення щомісячної адресної допомоги 27 листопада 2017 року,де в графі «місце роботи», він зазначив «пенсіонер за вислугою років, не працюю». Вважає, що відповідач діяв протиправно, в звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (ар. справи 59-61).

Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначений судовий розгляд на 27 вересня 2018 року.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи своєчасно повідомлений. Надав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених статтею 205 КАС України не має, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки від 22 березня 2017 року № НОМЕР_1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Зареєстроване місце проживання ОСОБА_1: Донецька область, місто Докучаєвськ, вул. Лихолетова, б. 22/1 кв. 10, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 12).

22 березня 2017 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначив в графі «Місце роботи та час, з якого особа працює» «не працюю» (арк. справи 50).

Рішенням управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_1 призначена допомога переміщеної особам на проживання, з 22 березня 2017 року по 21 травня 2017 року у розмірі допомоги 442,00 грн. з 22 травня 2017 року по 21 липня 2017 року у розмірі 221,00 грн. (арк. справи 51).

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 серпня 2017 року, яке набрало чинності 03 жовтня 2017 року на підставі ухвали суду Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року, позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія на пільгових умовах з 05 квітня 2017 року відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (арк. справи 13-19).

В звязку з тим, що позивач став пенсіонером, 27 листопада 2017 року він звернувся до управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначив в графі «Місце роботи та час, з якого особа працює» «пенсіонер за вислугою років, не працюю» (арк. справи 52).

Рішенням управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 20 грудня 2017 року ОСОБА_1 на його звернення від 27 листопада 2018 року відмовлено у наданні допомоги переміщеної особи на підставі пункту 7 Постанови КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року (арк. справи 53).

Повідомленням управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області № 7783 від 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 зазначено, що відповідно до пункту 7 постанови КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні два місяці зменшуються на 50%, а на наступний період припиняється (арк. справи 21).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся з адміністративним позовом .

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 2, 3 статті 7 Закону № 1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі - Порядок).

Зазначеною постановою КМУ установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 1 Порядку (в редакції на час звернення позивача із заявою про призначення допомоги), цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Згідно з пункту 2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 3 Порядку, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сімї (далі - уповноважений представник сімї) у таких розмірах:

для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сімї); в редакції на час звернення позивача із заявою про призначення допомоги).

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сімї.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на момент звернення до відповідача з заявою про отримання грошової допомоги мав статус внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що відповідачу призначалась грошова допомога як не працючий особі.

Так, відповідно до пункту 7 Порядку, якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач має статус пенсіонера, звернувся із відповідною заявою для призначення щорічної адресної допомоги.

З вищеописаних норм Порядку № 505 судом встановлено, що щомісячна адресна допомога призначається внутрішньо переміщеним особам на сім'ю для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, для непрацездатних осіб (пенсіонерам та дітям), але не більше ніж шість місяців, та може бути продовжена на наступний шестимісячний строк.

Отже, відмова відповідача позивачу в призначенні адресної допомоги за його заявою від 27 листопада 2017 року є незаконною, такою, що порушує його право на отримання цієї допомоги протягом наступних шести місяців та суперечать вимогам пункту 3 Порядку №505.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що звернення позивача до відповідача щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання було 27 листопада 2017 року, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача призначити та виплатити позивачу вказану допомогу з часу подання ним заяви, тобто з 27 листопада 2017 року.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми, якими регулюються спірні відносини, суд приходить до висновку про те, що відповідач неправомірно відмовив позивачу наданні допомоги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

При цьому, суд зазначає, що позивачем заявлені вимоги щодо визнання не правомірності дій відповідача та скасування його рішення. Проте, як вбачається з матеріалів справи, дії відповідача і полягають у прийнятті оскаржуваного рішення. Також позивач просить зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу. Проте вимога стосовно виплати є похідною від призначення, тобто зобов`язати виплатити можливо лише нараховані кошти. Відтак, суд вважає цю вимогу позивача передчасною.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України, а також належним та достатнім способом захисту прав позивача, з урахуванням приписів статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації від 20 грудня 2017 року про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам, з дати звернення позивача із заявою від 27 листопада 2017 року.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі, оскільки судове рішення є обов'язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 250, 256, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправним рішення від 20 грудня 2017 року щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та зобовязати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 20 грудня 2017 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 27 листопада 2017 року.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (юридична адреса: 85500, Донецька обл., Великоновосілківський район, селище міського типу ОСОБА_2, вулиця Янісольська (Леніна), будинок 68, ) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 27 листопада 2017 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (юридична адреса: 85500, Донецька обл., Великоновосілківський район, селище міського типу ОСОБА_2, вулиця Леніна, будинок 68, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 27 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Шинкарьова І.В.