Справа № 0440/5183/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року Справа № 0440/5183/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Міського комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
10.07.2018 року Міське комунальне підприємство «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 30.03.2018 року про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% від суми 59 754,00 грн. (в звязку з порушенням строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість) у сумі 11 950,80 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області протиправно прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.03.2018 року про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% від суми 59 754,00 грн. (в звязку з порушенням строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість) у сумі 11 950,80 грн., оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем після закінчення строку, передбаченого ст. 102 Податкового кодексу України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 09.08.2018 року о 11:30.
За клопотанням відповідача від 08.08.2018 року про відкладення розгляду справи, судове засідання призначено на 16.08.2018 року о 11:30.
15.08.2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та вважає, що позов не підлягає задоволенню з підстав того, що у звязку з виключною необхідністю врахування дати фактичної сплати грошового зобовязання, початок перебігу строку давності для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобовязання згідно ст. 102 ПК України може починатись лише з дня, що настає за днем фактичної сплати такого зобовязання.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, посилаюсь на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував посилаюсь на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Міське комунальне підприємство «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» є платником податку на додану вартість.
В Акті зазначено, що перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57 гл.2 розділу ІІ, п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України, а саме:
- податкова декларація № НОМЕР_2 від 20.01.2015 року за грудень 2014 року, граничний термін сплати 30.01.2015 року, фактична дата сплати 09.04.2015 року;
- податкова декларація № НОМЕР_3 від 19.02.2015 року за січень 2015 року, граничний термін сплати 02.03.2015 року, фактична дата сплати 09.04.2015 року;
- податкова декларація № НОМЕР_3 від 19.02.2015 року за січень 2015 року, граничний термін сплати 02.03.2015 року, фактична дата сплати 09.04.2015 року.
На підставі зазначеного акту сформовано податкове повідомлення-рішення (форми «Ш») № НОМЕР_1 від 30.03.2018 року на суму 11 950,80 грн.- штрафні санкції в розмірі 20 % за затримку на 69, 38, 8 календарних днів сплати грошового зобовязання в розмірі 59 754,00 грн.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п.п. 62.1.3 п. 63.1 ст. 63 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Приписами п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.
Пунктом 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, наведеною нормою встановлено, що грошове зобовязання платника податків може бути визначено контролюючим органом протягом 1095 днів і відлік вказаного строку, зокрема, починається за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Суд зясував, що штрафні санкції нараховані у звязку із несвоєчасною сплатою позивачем грошових зобовязань за податковими деклараціями з податку на додану вартість за грудень 2014 року та січень 2015 року.
Граничний строк подання вказаних податкових вказаних декларацій, згідно приписів п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, становить 20.01.2015 року та 20.02.2015 року відповідно.
З наведеного вбачається, що грошове зобовязання позивача за вказаними податковими деклараціями може бути визначено до 19.01.2018 року та 19.02.2018 року відповідно.
Оскільки оспорюване податкове повідомлення-рішення було винесено 30.03.2018 року, тобто поза межами 1095 днів, визначених законом, позивач є вільним від грошового зобовязання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду.
Крім того, ч.1 п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України також встановлено, що контролюючий орган має право провести перевірку протягом 1095 днів і відлік вказаного строку, зокрема, починається за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Суд зясував, що камеральна перевірка позивача з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за грудень 2014 року та січень 2015 року проведена податковим органом 21.03.2018 року.
Отже з урахуванням граничних строків подання податкових декларацій за грудень 2014 року та січень 2015 року, контролюючий орган мав право проводити перевірку до 19.01.2018 року та 19.02.2018 року відповідно.
Оскільки камеральна перевірка була проведена 21.03.2018 року, тобто поза межами 1095 днів, визначених законом, суд доходить висновку про протиправність її проведення.
Таки чином, нараховані на позивача штрафні санкції не можуть бути застосовані до Міського комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» у звязку із закінченням строку для визначення контролюючим органом сум грошового зобовязання.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 30.03.2018 року у сумі 11 950,80 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 30.03.2018 року про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% від суми 59 754,00 грн. (в звязку з порушенням строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість) у сумі 11 950,80 грн. підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем Міським комунальним підприємством «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду на суму в розмірі 1 762,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 252 від 05.07.2018 року.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1 762,00 грн. підлягає стягненню з ГУ ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 30.03.2018 року про зобовязання сплатити штраф у розмірі 20% від суми 59 754,00 грн. (в звязку з порушенням строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість) у сумі 11 950,80 грн.
Стягнути з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області на користь Міського комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 21 серпня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1