Справа № 0540/5533/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 р. Справа№0540/5533/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну за позовом ОСОБА_1

до Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправними та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, він звернувся до відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в м.Вугледар Донецької області, із заявою №975 про призначення пенсії за віком відповідно до вимог 4.1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням управління Пенсійного фонду Украйни в м.Вугледар Донецької області №975 від 31 травня 2018 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи відповідно до 4.1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 р.ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як на час звернення він не мав необхідних 25 років пільгового стажу роботи безпосередньо на підземних роботах передбаченого ч. 1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідачем було проведено розрахунок стажу позивача, згідно якого загальний стаж роботи становить 21 рік 6 місяців 29 днів. Стаж роботи за Списком №1 (провідні професії на підземних роботах) ст. 14-20 складає 18 років, 9 місяців, 17 днів, а тому, при загальному заліку пільгового стажу заявника складає - 23 роки 3 місяці 17 днів та зазначено, що вказане право він набуде лише 14 вересня 2019 року, за умови продовження роботи по провідній професії без відпусток, без збереження заробітної плати та відмови в участі у страйках.

Як зазначено в рішенні відповідачем, для визначення права на пенсію не прийнято до уваги періоду роботи в пільгових умовах на ДП Шахта «Петровська» з 10.07.1997 року по 31.12.1998 рік (вказаний період складає 1 рік 51 місяців 22 дні), оскільки це підприємство фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території та реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі території не здійснювались, тому установити факт роботи на цьому підприємстві неможливо та немає підстав прийняти до уваги документів з території, що не контролюється українсько владою у звязку з неможливістю перевірити достовірність наданих довідок з «Шахти №4-21», яка є правонаступника цього підприємства і теж розташована на непідконтрольній території.

Таким чином, через відсутність необхідних 25 років пільгового стажу роботи для призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем винесено відповідне рішення про відмову в призначенні пенсії №975 від 31.05.2018 року.

Зазначив, що приписи законодавства встановлюють, що записи у трудовій книжці підтверджують спеціальний стаж, а уточнюючі довідки підтверджують такий стаж тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Просив суд визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м.Вугледарі Донецької області №975 від 31 травня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відмову в призначенні пенсії за віком відповідно та з не зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи; зобов'язати Волноваське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступника - управління Пенсійного фонду України в м.Вугледар Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи в пільгових умовах на ДП «Шахта «Петровська» у період з 10.07.1997 року по 31.12.1998 року; зобов'язати Волноваське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступника - управління Пенсійного фонду України в м.Вугледар Донецької області, повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 17.05.2018 року №975 з урахуванням пільгового стажу періодів роботи в пільгових умовах на ДП «Шахта «Петровська» у період з 10.07.1997 року по 31.12.1998 року.

Ухвалою від 16 липня 2018 року суд залишив позовну заяву без руху та надав час для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 26 липня 2018 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 07 серпня 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07 серпня 2018 року справу відкладено на 04 вересня 2018 року.

27 серпня 2018 року позивач просив суд справу розглянути за його відсутністю.

04 вересня 2018 року справу відкладено на 24 вересня 2018 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав та не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, 26 червня 1976 року нородження, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВЕ 140365, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації, згідно паспортних даних: Донецька область, м. Донецьк, вул. Львівська, 2.

02 березня 2017 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 11, кв. 49, про що свідчить довідка № від 02.03.2017 року. Довідка є чинною та на момент розгляду справи не скасовано.

17 травня 2018 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року та п. 2 р. XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар (правонаступником якого є Волноваське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області) від 31 травня 2018 року за №975 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку із недостатністю пільгового стажу роботи.

Згідно вказаного рішення, при розрахунку стажу відповідно наданих документів встановлено, що заявник має загальний стаж роботи 21 рік 6 місяців 29 днів. Стаж роботи за списком №1 склав 18 років 9 місяців 17 днів. Загальний страховий стаж позивача складає 23 роки 3 місяці 17 днів.

До пільгового стажу не враховано період роботи з 10.07.1997 по 31.12.1998 (1 рік 5 місяців 22 дні) на Шахті «Петровський» у звязку з тим, що підприємство розташоване на території, що тимчасово не контролюється українською владою і перевірити достовірність наданих довідок з «Шахти №4-21» (яка є правонаступником і теж розташована на непідконтрольній території) немає можливості.

За таких обставин прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року та п.2 р. XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року у звязку з тим, що заявник не має необхідних 25 років пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку діям субєкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 7 жовтня 2009 року N 25-рп/2009 «в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України)».

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов'язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до п.3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне зебезпечення», є встановлення факту перебування особи повний робочий день на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 від 10.07.1977 року у спірний період часу з 10.07.1997 по 31.12.1998 рік працював на Шахті «Петровській» (правонступник якої є «Шахта №4-21»):

- з 10.07.1997 року по 18.09.1997 в якості учня гірника підземного 2 розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 18.09.1997 по 25.11.1994 в якості підземного учня гірника очисного забою з повним робочим днем;

- з 09.01.1998 по 12.10.2000 рік підземним гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем.

Відтак, твердження відповідача щодо не підтвердження позивачем пільгового характеру роботи згідно наданих уточнюючої довідок не може бути підставою для відмови в зарахуванні спірного періоду, оскільки в трудовій книжці міститься посилання на посаду передбачену Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року із зазначенням про повний робочий день під землею.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України №1058 та п. 4.2 Порядку №22-1 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку з проведенням АТО та неможливістю проведенням перевірки періодів роботи, оскільки підприємства розташовані на тимчасово окуповані території України)

Крім того, частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд зауважує про те, що посади, які займав позивач віднесенні до списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення затверджених Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, що відповідно діяла до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З врахуванням наведених обставин та норм чинного законодавства, судом було встановлено, що стаж роботи позивача (за спірний період часу) визначений у його трудовій підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, посилання Пенсійного фонду, на не можливість зарахування до спеціального стажу роботи позивача спірного періоду роботи у звязку неможливістю перевірити достовірність наданої позивачем довідки що уточнює особливий характер праці, які підтверджують пільговий характер роботи, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, сприймається судом критично, оскільки зазначені обставини не можуть порушувати право позивача на отримання пенсії та порушувати гарантовані останньому статтею 46 Конституції України право на соціальний захист особи, зокрема права на пенсію, що є основним джерелом існування та має забезпечувати необхідний особі рівень життя.

З урахуванням викладеного, наявні усі підстави для зарахування позивачу до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи на ДП «Шахта «Петровська» у період з 10.07.1997 року по 31.12.1998 рік.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача є неправомірними, а рішення від 31.05.2018 року №975 про відмову в призначені пенсії є таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах тому підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню як похідна, позовна вимога позивача про зобовязання Волноваське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням пільгового стражу роботи позивача за спірний період.

Відповідно до приписів ст.ст.9,77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач при подані позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №975 від 31 травня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Волноваське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () зарахувати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи в пільгових умовах на ДП «Шахта «Петровська» у період з 10.07.1997 року по 31.12.1998 року.

Зобов'язати Волноваське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (), повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 17.05.2018 року №975 з урахуванням пільгового стажу періодів роботи в пільгових умовах на ДП «Шахта «Петровська» у період з 10.07.1997 року по 31.12.1998 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 01 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.