Справа № 815/4628/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4628/16

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду, яка прийнята 03 жовтня 2016 року у складі суду: судді Стеценко О.О. в місті ОСОБА_1 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання бездіяльності з ненадання відповіді на запит протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області про визнання бездіяльності з ненадання відповіді на запит позивача протиправною та зобов'язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області розглянути запит і надати відповідь.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

10.08.2016 року відповідачем було отримано запит на публічну інформацію від позивача (а.с.4), в якому позивач просив відповідача надати інформацію про те, які саме переліки наборів даних оприлюднюються відповідачем у формі відкритих даних, де саме, та яка періодичність їх оновлення.

11.08.2016 року за вих. № 18-13-04157 відповідачем, за результатом розгляду запиту позивача на публічну інформацію від 10.08.2016 року, надано відповідь (а.с.12).

Відповідно до реєстру відправки вихідної кореспонденції вказану відповідь направлено відповідачем на адресу позивача, що зазначена ним, в поданому запиті (а.с.13).

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем бездіяльності з ненадання відповіді на запит позивача від 10.08.2016 року вчинено не було, у зв'язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_2 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання протиправною бездіяльності з ненадання відповіді на запит задоволенню не підлягають.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до змісту статті 19 вищевказаного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Виходячи із даної правової оцінки форми та змісту заяви позивача, питання щодо строків розгляду та надання відповіді слід розглядати в рамках вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, статтею 12 зазначеного Закону визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до змісту ст. 13 вказаного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Статтею 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Також, згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду справи та не заперечується апелянтом, 10.08.2016 року відповідачем було отримано запит на публічну інформацію від позивача та 11.08.2016 року, в межах строку визначеного Законом України «Про доступ до публічної інформації», відповідачем була складена відповідь на адресу позивача, яка була вказана у запиті.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідачем не доведено факт направлення позивачу вказаної відповіді.

Так, в матеріалах справи наявний реєстр на відправлення позивачу вказаної відповіді.

Проте, будь-яких доказів щодо прийняття вказаної відповіді відділенням поштового звязку відповідачем не надано.

При цьому, судом апеляційної інстанції витребовувались від відповідача докази щодо прийняття відділенням поштового звязку відповіді на запит позивача, проте таких доказів відповідачем на надано.

На підставі на наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання протиправної бездіяльності щодо не направлення на адресу позивача відповіді на його запит. Поряд з цим, враховуючи, що фактично в ході судового розгляду справи позивач отримав та ознайомився з відповіддю відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача надати позивачу відповідь на запит.

За таких обставин та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції за поданою апеляційною скаргою підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області про визнання бездіяльності з ненадання відповіді на запит позивача протиправною та зобов'язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області розглянути запит і надати відповідь задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області щодо не направлення на адресу ОСОБА_2 відповіді від 10.08.2018 року його запит.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець