Справа № 448/210/18
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 448/210/18
Провадження № 2-а/448/89/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20.09.2018 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кривяк О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1, не зявився,

представник відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС не зявився,

третя особа заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3, не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС, третя особа - заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, 19.02.2018року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил №3689/20900/17 від 23.01.2018 року, якою його (позивача) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що при розгляді справи вирішуючи питання притягнення його до відповідальності за порушення митних правил зазначена посадова особа митниці не зясувала всіх обставин справи, не переконалась у відсутності обставин, які виключають провадження у справі та чи підлягає він (позивач) притягненню до адміністративної відповідальності, неправильно застосувала митне законодавство.

Вказує, що 26.07.2017 року в ході митного контролю за допомогою АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України працівниками митниці було встановлено, що 02.09.2016 року він (позивач) ввіз на митну територію України автомобіль марки «Volkswagen Touareg» р.н. SK100HX. кузов № НОМЕР_1, та згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, зазначений транспортний засіб за межі митної території України станом на 26.07.2017 року не вивозився. Після цього відносно нього було складено протокол про порушення митних правил № 3689/20900/17 від 26.07.2017 року за ч.3 ст. 470 МК України.

Стверджує, що в ніч на 06.09.2016 року відносно нього було вчинено злочин та заподіяно збитків, а саме: невідома особа таємно заволоділа вищевказаним автомобілем марки «Volkswagen Touareg» н.з. SK100HX, 2004 року випуску, котрий належав йому та знаходився неподалік його будинку. З приводу вказаних подій, він звернувся до Мостиського відділення поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення злочину від 06.09.2017 року. Дану заяву 06.09.2017 року було зареєстровано в ЖЄО Мостиського відділення поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області за № 3206. За результатами перевірки його заяви про вчинення злочину від 06.09.2017 року, слідчим СВ Мостиського відділення поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0000730 від 07.09.2017 року. Також зазначає, що після крадіжки він, неодноразово, здійснював перетин кордону і повідомляв посадових осіб ОСОБА_2 митниці ДФС про викрадення автомобіля марки «Volkswagen Touareg» р.н. SK100HX. В подальшому під час провадження в справі про порушення митних правил № 3689/20900/17 від 26.07.2017 року ним було долучено до матеріалів справи довідку Мостиського відділення поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області № 6536/55/02 від 07.08.2017року про факт вчинення злочину від 06.09.2017 року та про те, що ключ до автомобіля та технічний паспорт до т/з марки «Volkswagen Touareg» р.н. SK100HX, вилучено та передано на тимчасове зберігання в камеру зберігання Мостиського відділення поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, та копію витягу з кримінального провадження №0000730 від 07.09.2017 року. Однак, незважаючи на його пояснення, такі не було взято до уваги та винесено оскаржувану постанову.

Вважає, що обовязок вивезення транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg» р.н. SK100HX, з митної території України був встановлений для нього в максимальний строк до 12.09.2016 року, однак, у вказаний строк він не вивіз даний транспортний засіб з причини, яка пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цієї дії (вивезення т/з), оскільки ввезений ним автомобіль було викрадено.

Також зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 МК України внаслідок протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами не тягне за собою адмінвідповідальності, передбаченої МК України. У ст.192 МК України зазначено, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, то перевізник повинен терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу. Відмічає, що терміновість повідомлення не обмежена конкретним строком. При цьому, у вказаній статті не йдеться про протиправні дії третіх осіб, що не є тотожним з огляду на положення ч. 1 ст. 460 МК України. Однак, відповідальність за правопорушення, передбачене ст.470 МК України настає за перевищення терміну транзиту транспортного засобу, а не за несвоєчасне неповідомлення митному органу про причини аварії, хоч такий обовязок й встановлений для перевізника.

Крім того, зазначає, що статтею 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідальність за вчинене правопорушення настала за перевищення терміну транзиту транспортного засобу більш ніж на десять діб. Диспозиція ч.3 ст. 470 МК України, дає підстави стверджувати, що правопорушення, пов'язане з перевищенням встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів (транспортних засобів), вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого статтею 95 МК України. В даному випадку це 13.09.2016 року. Стверджує, що вказане правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати.

Також вказує, що посадові особи митниці мали можливість скласти на нього протокол про ПМП в межах строків накладення адміністративного стягнення, оскільки він неодноразово, протягом 2016-2017 років перетинав кордон України. Також, ст. 494 МК України передбачає складення протоколу про ПМП за відсутності особи, що притягується до адмінвідповідальності. що не було зроблено посадовою особою митниці в строки передбачені ст. 467 МК України. Отже, на час розгляду митним органом справи про порушення митних правил минув встановлений строк накладення на нього адміністративного стягнення, проте посадова особа митниці в порушення законодавства не врахувала цього.

Таким чином, вважає, що відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також наявність обставин, які виключають накладення на нього адміністративного стягнення у встановлений строк є підставами для визнання неправомірною (протиправною) та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач не зявився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - ОСОБА_2 митниці ДФС в судове засідання не зявився, проте подав до суду відзив на позов, в якому, зокрема, зазначає, що згідно із нормами ч. 2 ст.95 МК України до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України. Проте, в супереч ст. 192 МК України та розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, гр.ОСОБА_1 до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв'язку з якими порушені ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не звертався. Щодо посилання позивача на те, що він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо нього, то зазначає, що сам факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивача вчиненні злочинні дії, і на даний момент інформації про прийняте рішення щодо вчинений відносно нього протиправних дій третіх осіб - немає. Щодо твердження позивача про пропуск строку притягнення його до відповідальності, то вважає таке безпідставним оскільки порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, вчинене позивачем є триваючим, а днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, а тому в силу ст.467 МК України строк накладення адміністративного стягнення обчислюється саме з дня виявлення. Вважає, що ОСОБА_2 митницею ДФС правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити у позові в повному обсязі.

Третя особа заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких підстав.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність субєктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 26.07.2017 року головним державним інспектором ВМО №3 м/п «Мотиська» ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_5 складено протокол про порушення митних правил №3689/20900/17, відповідно до якого встановлено, що 26.07.2017року о 00 год. 56 хв. в зону митного контролю пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» ОСОБА_2 митниці ДФС, із України до ОСОБА_6, вїхав автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н. RPR48XK, під керуванням громадянина України ОСОБА_7 разом із 3 пасажирами.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та осіб, які ним переміщуються, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що пасажир вищевказаного автомобіля гр. України ОСОБА_1, 02.09.2016 о 03:49 через митний пост ОСОБА_2 митниці ДФС по смузі руху митного контролю «зелений коридор» ввіз автомобіль марки «Volkswagen Touareg» р.н. SK100HX, кузов № НОМЕР_1 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплати при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10діб ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці-5діб). Одночасно було встановлено відсутність АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення за межі митної території України вказаного автомобіля, станом на 26.07.2017 року.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_1 станом на 26.07.2017р. перевищив більше ніж на десять діб, встановлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки товару - автомобіль марки «Volkswagen Touareg» р.н. SK100HX, кузов № НОМЕР_1, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), і такі його дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 23.01.2018 року заступником начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №3689/20900/17, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Правовідносини у справі регулюються Митним Кодексом України.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 95 МК України для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб. Частиною другою цієї статті встановлено, що до цього строку не включаються 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною першою статті 192 МУ передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із матеріалів справи та визнається учасниками справи (позивачем не оспорюється) те, що позивач ОСОБА_1 дійсно 02.09.2016року ввіз на митну територію України, через митний пост ОСОБА_2 митниці ДФС автомобіль марки «Volkswagen Touareg» р.н. SK100HX, кузов № НОМЕР_1, в митному режимі «транзит». А відтак, з врахуванням вищенаведених вимог чинного митного законодавства України, зобов'язаний був вивезти такий з митної території України в максимальний строк до 12.09.2016 року.

Однак, вказані дії позивач не виконав та згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 26.07.2017 року (тобто на момент складення протоколу про порушення митних правил) не вивозився.

Як стверджує позивач, він у вказаний строк не вивіз даний транспортний засіб з причини, яка пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цієї дії (вивезення т/з), оскільки ввезений ним автомобіль було викрадено. Однак, в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач відповідно до вимог ст.192 МК України звертався до найближчого митного органу до завершення визначеного строку транзиту про обставини подій, у зв'язку з якими порушені ці строки.

Твердження позивача про те, що після крадіжки транспортного засобу він неодноразово повідомляв посадових осіб ОСОБА_2 митниці ДФС про викрадення автомобіля, є голослівними, в матеріалах справи такі обставини ніде не зафіксовані та жодними іншими доказами не підтвердженні.

Доводи позивача про те, що він звертався до Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП України у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730, що підтверджується довідкою Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП України у Львівській області Вих.№6536/55/03 від 07.08.2017року та витягом із кримінального провадження, суд не бере до уваги, оскільки сам факт звернення позивача до правоохоронних органів не є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт вчинення проти позивача злочинних дій, внаслідок яких він не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення у встановлений строк. Крім того, на момент розгляду справи в суді відсутня інформація про прийняте органом досудового розслідування процесуальне рішення у вищевказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, оскільки обставини, передбачені частиною другою статті 95 МК України у справі встановлені не були, тому, на переконання суду, позивач перевищив встановлений статтею 95 МК України строку доставки транспортних засобів більше ніж на десять діб, тобто вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України.

Позивач також покликається у даній справі на неправомірність застосування до нього адміністративного стягнення за порушення митних правил, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, за змістом частини першої статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Отже, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, - правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача що правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 Митного кодексу України не може розглядатись як триваюче і вважається вчиненим на 11 день - є необґрунтованими.

Оскільки позивач ввіз вищевказаний транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 02.09.2016 року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України було 12.09.2016року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

Як встановлено судом, митним органом таке правопорушення виявлене 26.07.2017 року, що зафіксовано у протоколі про порушення митних правил від 26.07.2017 року №3689/20900/17.

При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 МК України, виконаний не був, що також не спростовано самим позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України ( допустимість доказів) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст..75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, в порушення вимог ч.1 ст. 77 КАС України, позивачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова заступника начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 від 23.01.2018року в справі про порушення митних правил №3689/20900/17, була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення, отже підстави для її скасування відсутні, тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243, 244-246, 250 КАС України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС, третя особа - заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №3689/20900/17 від 23.01.2018року за ч.3 ст.470 МК України, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Повний текст рішення складено 26.09.2018року.