Справа № 826/26544/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2018 року № 826/26544/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Амельохіна В.В., судді Качура І.А., судді Келеберди В.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної

реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни

Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. (далі - позивач) із адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни (далі - відповідач-1), Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь Олени Ікарівни щодо винесення рішення № 25815898 від 03.11.2015 про відмову у реєстрації права власності на майно;

- скасувати рішення № 25815898 від 03.11.2015 про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область, прийняте державним реєстратором Рябоконь Оленою Ікарівною;

- зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України внести відомості у розділ Державного реєстру прав про скасування рішення 25815898 про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область та повторно розглянути заяву від 06.10.2015 р.;

- зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України провести державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно - власність: приватна, нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, м. Буча, вулиця Жовтнева, 66а, приміщення № 221 (площа 86,8 кв.м.) за Публічним акціонерні товариством «Банк «Київська Русь».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2016 року суддею Качуром І.А. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №6123 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/26544/15 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. справу №826/26544/15 прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ «Банк «Київська Русь» використовуючи своє право, звернулося до державного реєстратора для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та надало усі передбачені спеціальним законом документи. Проте, державний реєстратор відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, при цьому не звертаючи увагу на судові рішення.

Відповідачі письмові заперечення на адміністративний позов до суду не надали.

11.12.2017 року ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до відповідача-1 із заявою від 30.10.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, місто Буча, вулиця Жовтнева, 66-а, приміщення № 221.

За посиланням позивача, підставою для такої реєстрації стало рішення Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 по справі №22-ц/780/1526/14, яким визнано за публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» право власності на приміщення №221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: місто Буча, вулиця Жовтнева, 66-а.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно, за наслідками розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2014 для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, місто Буча, вулиця Жовтнева, 66-а, приміщення № 221, винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17350848 від 20.11.2014 року.

Вказане рішення було обґрунтоване тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Крім того, у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний активний реєстраційний запис про право власності на приміщення №221 за іншою особою (відповідачем у судовій справі але на підставі рішення суду). При цьому, подані документи та відомості з ДРРПНМ містять суперечності, які не узгоджуються між собою щодо відомостей, які визначені пункту 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, а саме: щодо площі приміщення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 у справі № 826/855/15 задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» та визнано протиправними дії державного реєстратора щодо винесення рішення про відмову у реєстрації права власності на майно; скасовано рішення про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення №221 загальною. площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, м. Буча, Київська область, прийняте державним реєстратором; зобов'язано державного реєстратора Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» від 30.10.2014 про здійснення реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв. м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область.

06.10.2015 представник ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся повторно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, м. Буча, вулиця Жовтнева 66а, приміщення 221.

Відповідно до рішення Державного реєстратора від 03.11.2015 року за результатами розгляду заяви та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, відмовлено у державній реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв. м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область.

Зазначене рішення мотивоване тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема: у державному реєстрі прав зареєстровано нежиле приміщення з номером 221 (площа 12,8 квм.), тому державна реєстрація права власності приміщення № 221 з розміром 86,8 кв.м. суперечить п. 8 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Держаним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, а також, позивачем не надано документ, що підтверджує право власності, що є порушенням п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року.

Позивач не погоджується з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки ним було подано відповідачу для проведення державної реєстрації права власності всі визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, а відтак правові підставі для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відсутні.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частина четверта статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Зміст вказаних правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації. У свою чергу відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень може мати місце за наявності вичерпних підстав, визначених Законом.

Таким чином в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність підстав для відмови позивачу в державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66А. та правомірність відмови в державній реєстрації прав.

Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Порядок), встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

У свою чергу відповідно до пункту 37 Порядку одним із документів, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як свідчать з обставини справи, 06.10.2015 представник ПАТ «Банк «Київська Русь» Кривенда В.О. звернувся повторно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, м. Буча, вулиця Жовтнева 66а, приміщення 221, яка прийнята 06.10.2014 о 11:53:14 за реєстраційним номером 13672256.

Підставою для проведення державної реєстрації на вказане приміщення є рішення Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014, яким визнано право власності на приміщення № 221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а, а також, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015. Вказані рішення набрали законної сили.

Крім того, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.12.2013 було скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 666601 від 07.06.2012, а саме на нежитлове приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м., розташоване за адресою Київська області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а, видане ОСОБА_4 та скасовано рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 22.05.2012 р. № 803 «Про надання дозволу на оформлення правової документації на нежитлове приміщення».

На підставі вище вказаних рішень, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України з заявою про здійснення державної реєстрації права власності на це майно.

Для проведення державної реєстрації представник ПАТ «Банк «Київська Русь» подав усі необхідні документи, а саме заяву та рішення суду про визнання права власності та постанову Київського апеляційного суду України, що набули законної сили.

Як встановлено вище, відмова у державній реєстрації прав ґрунтується на тому, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки у державному реєстрі прав зареєстровано нежиле приміщення з номером 221 (площа 12,8 квм.), тому державна реєстрація права власності приміщення № 221 з розміром 86,8 кв.м. суперечить п. 8 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Держаним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, а також, позивачем не надано документ, що підтверджує право власності, що є порушенням п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року.

Порядок та методика проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд визначається Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 (далі по тексту - Інструкція).

Пункт 8 Інструкції визначає нумерацію квартир (кімнат, жилих блоків, секцій угуртожитках) та інших приміщень. Суд вважає посилання відповідача-1 на дану норму є безпідставним, оскільки зазначений пункт стосується нумерації квартир інших приміщень житлового фонду.

Крім того, посилання відповідача-1 про те, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься не скасований реєстраційний запис, спростовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 у справі № 826/855/15.

Разом з тим, посилання державного реєстратора на п.37 Порядку є також безпідставним, оскільки заявник надав рішення суду для здійснення реєстрації права власності, яке є документом, що підтверджує перехід права власності.

Згідно зі статтею 9 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, встановлює наявність підстав з якими закон та/або договір пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно.

Як вже зазначалось, право власності позивача на приміщення № 221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а, виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Таким чином, враховуючи, що право власності позивача на вказане майно виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили, отже зазначене право власності в межах визначених судовим рішенням підлягає державній реєстрації не зважаючи на наявність суперечностей площі приміщення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача-1 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 25815898 від 03.11.2015 та необхідність його скасування.

Скасування рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у свою чергу, є підставою для зобов'язання відповідача-2 здійснити повторний розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з урахуванням висновків даного рішення.

Разом з цим, суд відмовляє в задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь Олени Ікарівни щодо винесення рішення № 25815898 від 03.11.2015 про відмову у реєстрації права власності на майно, оскільки прийняття відповідного рішення передбачено законом.

Тобто, державний реєстраторі розглядає відповідні заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, та за наявності правових підстав, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а бо відмову у такій реєстрації.

В даному випадку, безпосередньо рішення держаного реєстратора порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, протиправність якого встановлено судом вище.

Поряд з цим, суд вважає безпідставними вимоги про зобов'язання відповідача-2 здійснити державну реєстрацію за позивачем права власності на майно, оскільки вони є передчасними та спрямовані на захист ймовірно порушеного права у майбутньому.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного рішення з урахуванням вимог, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. (04071, м. Київ, вул. Хорива, б. 11-а, ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, б. 15), Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, б. 15) задовольнити частково.

2. Скасувати рішення № 25815898 від 03.11.2015 про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область, прийняте державним реєстратором Рябоконь Оленою Ікарівною.

3. Зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України внести відомості у розділ Державного реєстру прав про скасування рішення 25815898 про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область та повторно розглянути заяву від 06.10.2015 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати в розмірі 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) присудити на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. (04071, м. Київ, вул. Хорива, б. 11-а, ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, б. 15)

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.В. Амельохін

Судді: І.А. Качур

В.І. Келеберда