Справа № 808/2139/17
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2018 року справа № 808/2139/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В. Білак С.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року у справі № 808/2139/17 (суддя Батрак І.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Запоріжбудмаш» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року:

- № в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 406306,25 грн., в тому числі 325045,00 грн. за податковим зобовязанням та 81261,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 333163,45 грн., в тому числі 266530,70 грн. за податковим зобовязанням та 66632,75 за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що перевіркою встановлено відображення в податковому обліку операцій, які фактично не відбулися, а відображені тільки на первинних документах, що не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості наміру платників податків учасників відповідної операції. Враховуючи, що всі первинні бухгалтерські документи, що стосуються фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Бента Союз», ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ», ТОВ «СП Бонум», ТОВ «ТД «ФОРАС», ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», ТОВ «ЛЕДЕОН», ТОВ «ПРАЙМ ВОРКС ІНКОРПОРЕЙТЕД», складені з порушенням вимог ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», не мають юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку та подальшого декларування податкових показників з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, рішення без змін.

Сторони в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

ПрАТ «Запоріжбудмаш» (код ЄДРПОУ 1234970) є юридичною особою та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за номером 0006955 (т. 4 а.с. 70). Перебуває на податковому обліку в Запорізькій обєднаній державній податковій інспекції м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області з 10 травня 1994 року та зареєстровано платником податку на додану вартість з 30 вересня 1997 року.

У період з 27 квітня 2017 року по 22 травня 2017 року відповідачем, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, наказів Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13 квітня 2017 року №939 та 15 травня 2017 року №1187, відповідно до плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок субєктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка ПрАТ «Запоріжбудмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 29 травня 2017 року №301./08-01-14-03/1234970 (т. 1 а.с. 23-182).

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

- підпунктів 14.127, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134, пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 136.8, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, пунктів 5, 10, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 304364,00 грн., у тому числі: за 2014 рік 65430,00 грн., 2015 рік 22497,00 грн., 2016 рік 216437,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 383004,00 грн., у тому числі: березень 2014 року у сумі 26668,00 грн., липень 2014 року 13333,00 грн., серпень 2014 року 1892,00 грн., вересень 2014 року 53275,00 грн., листопад 2014 року 22353,00 грн., листопад 2015 року 16667,00 грн., грудень 2015 року 8330,00 грн., лютий 2016 року 17444,00 грн., березень 2016 року 2706,00 грн., квітень 2016 року 20002,00 грн., травень 2016 року 19865,00 грн., червень 2016 року 23141,00 грн., липень 2016 року 51261,00 грн., серпень 2016 року 33800,00 грн., вересень 2016 року 72267,00 грн. (т. 1 а.с. 163).

До таких висновків (в частині, яка є предметом спору у даній справі) відповідач дійшов у звязку з тим, що в ході проведеної перевірки податковим органом не підтверджено поставки послуг та матеріалів на ПрАТ «Запоріжбудмаш» від ТОВ «Бента Союз», ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ», ТОВ «СП Бонум», ТОВ «ТД «ФОРАС», ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», ТОВ «ЛЕДЕОН», ТОВ «ПРАЙМ ВОРКС ІНКОРПОРЕЙТЕД», внаслідок відсутності у постачальників фактичних операцій з придбання товару та послуг, майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності. За таких обставин, перевіркою встановлено тільки документальне оформлення господарських операцій, внаслідок чого первинні документи (акти виконаних робіт, накладні, податкові накладні тощо) між позивачем та його контрагентами складені всупереч вимога діючого законодавства України, не мають юридичної сили первинних документів, і як наслідок, підприємство неправомірно формувало регістри бухгалтерського обліку та податкової звітності на підставі таких первинних документів.

Позивач, не погодившись з висновками вказаного акту, подав письмові заперечення від 14 червня 2017 року (т. 1 а.с. 183-210).

Листом від 23 червня 2017 року № 7549/10/08-01-14-03-10 відповідачем повідомлено позивача про результати розгляду заперечень, відповідно до яких підтверджено висновки, викладені в акті перевірки (т. 1 а.с. 211-222).

За наслідками акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 29 червня 2017 року:

1. № НОМЕР_1, яким ПрАТ «Запоріжбудмаш» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 445420,00 грн., в тому числі 356336,00 грн. за податковими зобовязаннями та 89084,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

2. № НОМЕР_2, яким ПрАТ «Запоріжбудмаш» збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 374830,75 грн., в тому числі 304364,00 грн. за податковими зобовязаннями та 70466,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 19-22).

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під витратами розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобовязань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України передбачено, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, платник податків має право віднести будь-які витрати до складу витрат за умови їх здійснення в межах своєї господарської діяльності, документального підтвердження відповідних витрат шляхом оформлення первинних документів відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З аналізу зазначених правових норм можна дійти висновку, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (далі Положення) - первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозоли адміністрації на їх проведення.

Згідно з підпунктом 2.4 пункту 2 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до підпунктів 2.15 та 2.16 пункту 2 Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, первинні документи, які складені субєктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах господарського та податкового обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом установлено, що позивач у періоді, що перевірявся, мав господарські відносини, зокрема з ТОВ «Бента Союз», ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ», ТОВ «СП Бонум», ТОВ «ТД «ФОРАС», ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», ТОВ «ЛЕДЕОН», ТОВ «ПРАЙМ ВОРКС ІНКОРПОРЕЙТЕД», на підставі яких ним сформовано податковий кредит та податкові зобовязання з податку на додану вартість.

Так, ПрАТ «Запоріжбудмаш» укладено договір поставки № 0207 від 2 липня 2014 року з ТОВ «Бента Союз», за умовами якого, ТОВ «Бента Союз» (постачальник) зобовязувалось виготовити та поставити продукцію на користь ПрАТ «Запоріжбудмаш» (покупець). Якісні і кількісні характеристики продукції, умови її виготовлення та строки поставки визначаються у Специфікаціях до цього договору(т. 2 а.с. 23-25).

На виконання умов зазначеного договору, ТОВ «Бента Союз» у серпні-вересні 2014 року позивачу надано послуги з виготовлення рам кільцевих, зубчастого вінця, механічної обробки основи опори кр. АДР, намотуючого пристрою, нарізки вінця і зубів шестерні, а також зі зборки гальм і намотування котушок, що підтверджується актами надання послуг від 14 серпня 2014 року №22, 18 серпня 2014 року №23, 20 серпня 2014 року №24, 26 серпня 2014 року №25, 2 вересня 2014 року №13, 4 вересня 2014 року №14, 8 вересня 2014 року №15, 9 вересня 2014 року №16, 17 вересня 2014 року№17, 25 вересня 2014 року №18, 26 вересня 2014 року №19, податковими накладними, описами товарної продукції, виготовленої у серпні-вересні 2014 року (т. 2 а.с. 26-28, 30, 37, 39, 51, 53, 61, 62, 67, 68, 79, 80, 84, 86, 93 94, 100, 101, 106, 108, 115, 117).

Оплата за отримані послуги проводилася шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 11 вересня 2014 року №1477, №1478, 1479, 7 жовтня 2014 року №1539, 1540, 1541, 9 жовтня 2014 року №1547 (т. 2 а.с. 29, 38, 52,85,107, 116).

Надані контрагентом послуги використані позивачем у власній господарській діяльності шляхом подальшої реалізації виготовленої ТОВ «Бента Союз» продукції на адресу інших контрагентів (ТОВ «ПРІОРИТЕТ ТРЕЙД», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ТОВСГП «НІБУЛОН», ПАТ «Запоріжвогнетрив», ТОВ «Спецмонтажмодуль», ПАТ «ЛУЦЬКСАНТЕХМОНТАЖ №536», ТОВ «ВІГАС-ТРЕЙД», ТОВ «Запорізькі машинобудівні технології», ТОВ «РОЛЛФОРМ»), що підтверджується договорами, специфікаціями, видатковими накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними, актом здачі-приймання робіт (надання послуг), актами надання послуг (т. 2 а.с. 31-36, 40-50, 54-60, 63-66, 70-78, 81-83, 87-92, 95-99, 102-105, 109-114, 118-120).

Також, між позивачем та ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ» укладено договори поставки від 2 та 4 червня 2014 року №0206 та №0406, відповідно, за умовами яких ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ» (постачальник) зобовязувалось виготовити та поставити продукцію на користь ПрАТ «Запоріжбудмаш» (покупець). Якісні і кількісні характеристики продукції, умови її виготовлення та строки поставки визначаються у Специфікаціях до цього договору (т. 2 а.с. 121-123, 135-137).

На виконання умов зазначених договорів, ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ» у липні 2014 року позивачу надано послуги з виготовлення зубчастого вінця та зі зборки гальм, що підтверджується актами надання послуг від 30 липня 2014 року №102, 31 липня 2014 року №103, видатковою накладною від 10 липня 2014 року №95 і податковими накладними, описом товарної продукції, виготовленої у липні 2014 року (т. 2 а.с. 161).

Оплата за отримані послуги проводилася шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 15 серпня 2014 року №1396, 1397, 1398, 1399 (т. 2 а.с. 126, 140, 143,144).

Надані контрагентом послуги використані позивачем у власній господарській діяльності шляхом подальшої реалізації виготовленої ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ» продукції на адресу інших контрагентів (ТОВ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ТОВ «Унітранс», Російська Федерація), що підтверджується договором, зовнішньоекономічними контрактами, специфікаціями, видатковими накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, міжнародними товарно-транспортними накладними, митними деклараціями (т. 2 а.с. 127-134, 145-160).

Між ТОВ «СП Бонум» та позивачем укладено договір поставки від 16 жовтня 2014 року №110, за умовами якого ТОВ «СП Бонум» (постачальник) зобовязувалось виготовити та поставити продукцію, надати послуги на користь ПрАТ «Запоріжбудмаш» (покупець). Якісні і кількісні характеристики продукції, умови її виготовлення, надання послуг та строки поставки визначаються у Специфікаціях до цього договору (т. 2 а.с. 162-163).

На виконання умов зазначеного договору, ТОВ «СП Бонум» у листопаді 2014 року позивачу надано послуги з будівельних робіт (продування системи водопостачання, перенесення вузла підкачки води, розбирання стіни всередині складу з вивезенням сміття, ремонт крана козлового, ножиць гільйотинних, перекриття даху механічного цеху уніфлексом, утеплення стіни ЦМК полікарбонатом та профнастілом), що підтверджується актами надання послуг від 21 листопада 2014 року №160, 161, 25 листопада 2014 року №162, 163, 28 листопада 2014 року №164, 165, податковими накладними від 21 листопада 2014 року №32, 33, 25 листопада 2014 року №48,49, 28 листопада 2014 року №50, 51, актами списання товарів від 14 листопада 2014 року №3, 28 листопада 2014 року №12, 30 листопада 2014 року №13, 14, 15, 17 (т. 2 а.с. 164-165, 170-173, 175-177, 179-181, 183-188).

Оплата за отримані послуги проводилася шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 11 грудня 2014 року №1709, 1714, 1715, 1716 (т. 2 а.с. 166, 174, 178, 182).

Надані контрагентом послуги використані позивачем для поліпшення умов здійснення власної господарської діяльності.

Крім того, ПрАТ «Запоріжбудмаш» укладено договір поставки від 01 лютого 2016 року №0103 з ТОВ «ТД «ФОРАС», за умовами якого позивачем придбано товар (лебідку вантажну), що підтверджується видатковою та податковою накладними від 29 лютого 2016 року №49 та не заперечується в акті перевірки (а.с. 209-210). Оплата за товар проведена шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжним дорученням від 14 березня 2016 року №101 (т. 2 а.с. 211). Придбаний товар позивачем оприбутковано та введено в експлуатацію відповідно до акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 10 березня 2017 року (т. 2 а.с. 212).

Також, між позивачем та зазначеним контрагентом укладено договір про надання послуг від 01 квітня 2016 року №0104, за умовами якого ТОВ «ТД «ФОРАС» (виконавець) зобовязувалось надати послуги на користь ПрАТ «Запоріжбудмаш» (замовник). Якісні і кількісні характеристики продукції, умови її виготовлення, надання послуг та строки поставки визначаються у Специфікаціях до цього договору (т. 2 а.с. 213-215).

На виконання умов зазначеного договору, ТОВ «ТД «ФОРАС» у квітні 2016 року позивачу надано послуги з ремонту токарно-карусельного, вертикально-фрезерного, горизонтально-розточного верстатів, плазмової різки комплектів деталей для ковшів і жниварок, гнучка комплектів деталей рамок для жниварок, зачищення ковшів і рамок для жниварок, вальцювання деталей днищ ковшів, що підтверджується актами надання послуг від 27 квітня 2016 року №61, 62,63, 30 червня 2016 року №61, 62, 63, 64, 65, 66, податковими накладними, описом товарної продукції, виготовленої у червні 2016 року та не заперечується в акті перевірки (т. 2 а.с. 216, 218, 220, 222-227).

Оплата за отримані послуги проводилася шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 10 травня 2016 року №2749, 2750, 2751, 06 липня 2016 року №3012, 14 липня 2016 року №3061, 3062 (т. 2 а.с. 217, 219, 221, 228-230).

Надані контрагентом послуги використані позивачем для здійснення власної господарської діяльності, в тому числі шляхом реалізації продукції іншим контрагентам (ТОВ «БІЗОН-ІМПОРТ», ПП «Політехніка-Сервіс»), що підтверджується відповідними договорами, видатковими накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями (т.3 а.с. 49, 52-95, 97-151).

Між ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП» та позивачем укладено договір про надання послуг від 1 вересня 2016 року №0109, за умовами якого ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП» (виконавець) зобовязувалось надати послуги на користь ПрАТ «Запоріжбудмаш» (замовник). Якісні і кількісні характеристики продукції, умови її виготовлення, надання послуг та строки поставки визначаються у Специфікаціях до цього договору (т. 2 а.с. 232-236).

На виконання умов зазначеного договору, контрагентом у вересні 2016 року позивачу надано послуги з фасадних робіт по будівлі, чищення каналізації, плазмової різки комплекту деталей рамок для жниварки, гнучка комплекту деталей рамок для жниварки, зачищення комплекту рамок для жниварок, що підтверджується актами надання послуг від 15 вересня 2016 року №150901, 150902, 150903, 24 вересня 2016 року №240901, податковими накладними, описом товарної продукції, виготовленої у вересні 2016 року та не заперечується в акті перевірки (т. 2 а.с. 237, 240, 245, 248).

Оплата за отримані послуги проводилася шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 15 вересня 2016 року №3354, 3355, 3356, 29 вересня 2016 року №3381, 3382, 3383, 3384, 7 жовтня 2016 року №3402, 3403, 3404 (т. 2 а.с. 238, 239, 241, 242, 243, 244, 246, 247, 249, 250, т. 3 а.с. 1).

Надані контрагентом послуги використані позивачем для здійснення власної господарської діяльності шляхом поліпшення основних фондів та реалізації продукції іншим контрагентам (ТОВ «БІЗОН-ІМПОРТ»), що підтверджується відповідними договорами, видатковими накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями (т.3 а.с. 49, 52-95, 97-151).

Позивачем з ТОВ «ЛЕДЕОН» укладено договір про надання послуг від 14 травня 2016 року №1405, за умовами якого ТОВ «ЛЕДЕОН» (виконавець) зобовязувалось надати послуги на користь ПрАТ «Запоріжбудмаш» (замовник). Якісні і кількісні характеристики продукції, умови її виготовлення, надання послуг та строки поставки визначаються у Специфікаціях до цього договору (т. 3 а.с. 3-8).

На виконання умов зазначеного договору, контрагентом у травні, липні 2016 року позивачу надано послуги з перекриття дахів будівель уніфлексом, плазмової різки комплекту деталей рамок для жниварки, гнучка комплекту деталей рамок для жниварки, зачищення комплекту рамок для жниварок, що підтверджується актами надання послуг від 30 травня 2016 року №300508, 31 травня 2016 року №310531, 310532, 310533, 310534, 310535, 310536, 14 липня 2016 року №140701, 140703, 15 липня 2016 року №150706, 29 липня 2016 року №140704, 140705, 140706, 15 серпня 2016 року №150801, 150802, 150803, 150804, 150805, 150806, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 14 липня 2016 року №140702, актом списання товарів від 31 травня 2016 року №49, податковими накладними, описом товарної продукції, виготовленої у травні, липні 2016 року та не заперечується в акті перевірки (т. 3 а.с. 9, 11- 13, 15-18, 20-21, 23, 25-26, 28, 30, 34-36, 39, 41,43, 45).

Оплата за отримані послуги проводилася шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 10 червня 2016 року №2888, 2889, 2890, 14 липня 2016 року №3053, 3054, 3055, 3056, 27 липня 2016 року №3127, 15 серпня 2016 року №3186, 30 серпня 2016 року №3268, 3269, 3270, 3271, 3272, 3273 (т. 3 а.с. 10, 14, 19, 22, 24, 27, 29, 31-33, 37-38, 40, 42, 44).

Надані контрагентом послуги використані позивачем для здійснення власної господарської діяльності шляхом поліпшення основних фондів та реалізації продукції іншим контрагентам (ТОВ «БІЗОН-ІМПОРТ»), що підтверджується відповідними договорами, видатковими накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями (т.3 а.с. 49, 52-95, 97-151).

Також, між ПрАТ «Запоріжбудмаш» та ТОВ «ПРАЙМ ВОРКС ІНКОРПОРЕЙТЕД» укладено договір надання послуг від 3 червня 2014 року №0306, за умовами якого ТОВ «ПРАЙМ ВОРКС ІНКОРПОРЕЙТЕД» (виконавець) зобовязувалось надати послуги з ремонту будівель, споруд обладнання, будівельних і ремонтних робіт на користь ПрАТ «Запоріжбудмаш» (замовник), згідно Специфікаціям (т. 2 а.с. 12-14).

На виконання умов зазначеного договору, контрагентом у липні 2014 року позивачу надано послуги з ремонту даху будівлі (перекриття уніфлексом), плазмової різки комплекту деталей рамок для жниварки, гнучка комплекту деталей рамок для жниварки, зачищення комплекту рамок для жниварок, що підтверджується актами надання послуг від 4 липня 2014 року №37, 7 липня 2014 року №38, актом списання товарів від 01 липня 2014 року №2, податковими накладними(т. 2 а.с. 15, 16, 18, 19, 21).

Оплата за отримані послуги проводилася шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями від 30 липня 2014 року №1336, 1337 (т. 2 а.с. 17, 20).

Надані контрагентом послуги використані позивачем для поліпшення умов здійснення власної господарської діяльності.

Отже, на підтвердження факту здійснення господарських операцій за договорами з ТОВ «Бента Союз», ТОВ «СТАРЕКС ХОЛДИНГ», ТОВ «СП Бонум», ТОВ «ТД «ФОРАС», ТОВ «ОСОБА_1 ГРУП», ТОВ «ЛЕДЕОН», ТОВ «ПРАЙМ ВОРКС ІНКОРПОРЕЙТЕД» позивачем надані первинні документи, зокрема, видаткові та податкові накладні, платіжні доручення, розрахункові документи, товарно-транспортна документація, які складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та узгоджуються з іншими документами, які відображають рух активів та зміни майнового стану платника податків, а також подальшого використання у власній господарській діяльності позивача.

Також слід зазначити, що факт наявності у позивача податкових накладних, складених у відповідності до вимог податкового законодавства, відповідачем не оспорюється.

Посилання відповідача в акті перевірки на відсутність реальної можливості здійснення поставок товару через відсутність у постачальників майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, засобів транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що було встановлено з наданої податкової інформації, суд вважає такими, що не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит з тих підстав, що згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Також є безпідставними доводи відповідача про неможливість встановлення походження товару, який в подальшому реалізований позивачу, оскільки позивач не зобов'язаний та не має об'єктивної можливості під час придбання товару у контрагента встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням таких обставин діяльності контрагента.

Окрім того, позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів податкової звітності.

В Податковому кодексі України відсутня будь-яка норма, яка б позбавляла платників податків права на податковий кредит у випадку, коли постачальники (продавці) такого платника податків несвоєчасно подають податкову звітність, не декларують та/або не сплачують податки за тими ж операціями, а платник податку виконав усі передбачені законом умови та має необхідне документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Слід зауважити, що складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентом за період, що підлягав перевірці, а всі висновки викладені в акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентами зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку.

В акті перевірки субєктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доказів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеним договором поставки, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманого товару, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків субєкта владних повноважень про їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено. Ці обставини вироком суду або постановою слідчого у кримінальній справі не були встановлені, а лише, як зазначено у акті перевірки, витікають із отриманої податкової інформації та наявності окремих кримінальних проваджень.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримання позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявні у справі документи в сукупності та кожен зокрема не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення. Таким чином, висновок контролюючого органу про безтоварний характер спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу. Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкові повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню в оспорюваній частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Повний текст судового рішення складений 28 вересня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі №808/2139/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.В. Білак