Справа № 1640/2770/18
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2770/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Шевякова І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04 грудня 2007 року, викладеного в пункті 37 Протоколу засідання Комісії від 22 червня 2018 року №65;

- зобов`язання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року та надіслати його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що спірне рішення є протиправним, незаконним та підлягає скасуванню, оскільки він є інвалідом 2 групи та має право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вказував, на те що Верховний Суд України у своїх рішеннях від 18 листопада 2014 року та від 21 квітня 2015 року зазначив, що виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовців виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

12 вересня 2018 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що інвалідність позивачу вперше встановлена в 1993 році, а тому враховуючи положення ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції від 01 січня 2014 року та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової страти працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

29 серпня 2018 року третьою особою до суду подано пояснення, у яких Полтавський обласний військовий комісаріат просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що частиною сьомою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи. Позивач скористався своїм правом та отримав компенсацію, передбачену статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що в період з 11 листопада 1972 року по 11 листопада 1974 року ОСОБА_1 проходив службу в лавах Збройних Сил СРСР.

З 25 травня 1986 року до 08 серпня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки МСЕК сер. МСЕ №0327140, позивачу 23 квітня 1998 року безстроково встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки МСЕК сер. МСЕ №0257173 позивачу 04 грудня 2007 року безстроково встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки МСЕК сер. АВ №0564637 позивачу 23 лютого 2018 року безстроково встановлено першу групу інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У лютому 2018 року Управлінням праці та соціального захисту населення Глобинської райдержадміністрації позивачу виплачена одноразова компенсація, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 379,30 грн.

Пунктом 37 протоколу №65 від 22 червня 2018 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, позивачу було відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність йому встановлена понад 3-х місячний термін.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в період з 11 листопада 1972 року по 11 листопада 1974 року, а в період з 25 травня 1986 року до 08 серпня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно довідок МСЕК ОСОБА_1 встановлено інвалідність у зв`язку з захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому положення п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пп. 2 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової страти працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 на нього не поширюються.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що установити, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової страти працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки МСЕК від 23 квітня 1998 року сер. МСЕ №0327140 позивачу інвалідність вперше встановлена 23 квітня 1998 року, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми, чинні станом до 10 січня 2014 року.

Частиною четвертою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом до 01.01.2014) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходить службу у військовому резерві, під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення на умовах, визначених пунктом 3 цієї статті.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 встановлено, що військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Системно аналізуючи вказані положення, суд приходить до висновку, що особам призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори виплачується одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

Позивач призваний на збори 25 травня 1986 року та приймав у них участь до 08 серпня 1986 року, а інвалідність вперше йому встановлена лише 23 квітня 1998 року тобто майже через 12 років.

Суд погоджується з твердженнями Міністерства оборони України щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень частин другої та четвертої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст. 16-3 вказаного Закону у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З наявних в матеріалах справи довідок МСЕК судом встановлено, що позивачу первинно встановлено інвалідність 23 квітня 1998 року, зміна групи інвалідності з третьої на другу відбулась 04 грудня 2007 року, більше ніж через 9 років, а зміна інвалідності з другої групи на першу відбулась 23 лютого 2018 року ще через 10 років, а тому у відповідності до положень абзацу 2 частини четвертої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" підстави для виплати одноразової допомоги відсутні.

Крім того, пунктами 7 та 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

З матеріалів справи судом встановлено, що в лютому 2018 року управлінням праці та соціального захисту населення Глобинської районної державної адміністрації ОСОБА_1 виплачено одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобилської катастрофи в розмірі 379,30 грн.

Тобто позивач скористався наданим йому правом на отримання грошової допомоги відповідно до даної норми закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С.Шевяков