Справа № 826/19218/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2018 року № 826/19218/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
До Третя особаГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання дій протиправними,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо не зазначення в попередженні про звільнення позивача, сформованого листом від 07.11.2016 р. № 8/39/13613 підстав невідповідності останнього займаній посаді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2016 р. провадження по справі відкрито суддею Абловим Є.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.11.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем ч.6 ст.35 Закону України «Про державну службу», а саме не зазначення відповідачем в попередженні про звільнення позивача, сформованого листом від 07.11.2016 р. № 8/39/13613 підстав невідповідності останнього займаній посаді.

Відповідач згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні, з огляду на відповідність спірного попередження про звільнення позивача, сформованого листом від 07.11.2016 р. № 8/39/13613 вимогам чинного законодавства.

Третя особа в письмовому запереченні проти позову вказала на підставі невідповідності позивача займаній посаді.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач про причини неявки свого представника в судове засідання не повідомив. З огляду на наведене, суд, в порядку ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва суд дійшов висновку про наступне.

Наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.09.2016 р. № 2019/03 ОСОБА_1 з 15.09.2016 р. призначено на посаду головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, як такого, що визнаний переможцем конкурсу на зайняття посад державної служби, з випробувальним терміном два місяці.

У зв'язку із встановленням протягом строку випробування невідповідності позивача займаній посаді, начальник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м.Києві звернувся до Начальника ГТУЮ у м. Києві Куценка С.І. із поданням, відповідно до якого просив звільнити ОСОБА_1 з посади головного державного виконавця Святошинського районного управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

07.11.2016 р. відповідачем складено попередження про звільнення позивача, оформлене листом № 8/39/13613.

Наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.11.2016 р. № 2356/03 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 15.11.2016 р., у зв'язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Вважаючи невідповідність попередження про звільнення позивача вимогам чинного законодавства, останній звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про державну службу» в акті про призначення на посаду суб'єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку. При призначенні особи на посаду державної служби вперше встановлення випробування є обов'язковим. Випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців. Суб'єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб'єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є, зокрема, встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Наслідком непроходження випробувального строку у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування є припинення державної служби шляхом звільнення, іншого чинним законодавством України не передбачено.

Як вбачається зі спірного попередження про звільнення позивача, оформлене листом від 07.11.2016 р. № 8/39/13613, відповідачем повідомлено про наступне звільнення ОСОБА_1, у зв'язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування відповідно до подання начальника Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4

Також зазначено, що позивача буде звільнено на підставі п.2 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» 15.11.2016 р.

Однак, суд звертає увагу, що в супереч вимогам ч.6 ст.35 Закону України «Про державну службу», якою встановлена обов'язковість попередження працівника про звільнення з обґрунтуванням такого звільнення з метою захисту державного службовця від безпідставного припинення відносин державної служби, попередження про звільнення ОСОБА_1, не містить підстав невідповідності позивача посаді головного державного виконавця, крім того, з даного листа не вбачається ким саме та яким чином встановлено невідповідність позивача займаній посаді та в чому вона полягає.

У свою чергу, факт невідповідності попередження відповідача про звільнення ОСОБА_1, сформованого листом від 07.11.2016 р. № 8/39/13613 вимогам ч.6 ст.35 Закону України «Про державну службу» вставлений постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 р. по справі № 826/19766/16.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо не зазначення в попередженні про звільнення позивача, сформованого листом від 07.11.2016 р. № 8/39/13613 підстав невідповідності останнього займаній посаді.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (03148, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо не зазначення в попередженні про звільнення ОСОБА_1, сформованого листом від 07.11.2016 р. № 8/39/13613 підстав невідповідності останнього займаній посаді.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко