Справа № 200/9772/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

03 жовтня 2018 р. Справа №200/9772/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення поданого ними адміністративного позову до Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, треті особи Лиманська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 Лиманської міської ради Донецької області, Управ ління освіти, молоді та спору Лиманської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просили визнати незаконним (протиправними) та скасувати рішення Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 20 червня 2018 року № 202 «Про надання окремим закладам освіти статусу українськомовних» в частині надання Лиманській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 Лиманської міської ради Донецької області статусу українськомовної.

Підпунктом 1.2 п. 1 вказаного Рішення з 01 вересня навчального року Лиманській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 Лиманської міської ради Донецької області надано статусу українськомовної.

Підпунктом 2.1 п. 2 вказаного Рішення Управ лінню освіти, молоді та спору Лиманської міської ради (Діденко) наказано забезпечити діяльність закладів освіти, зокрема Лиманської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Лиманської міської ради Донецької області як українськомовної згідно з чинним законодавством України.

Позивачі також подали заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пп. 1.2 п. 1 та пп. 2.1 п. 2 (в частині забезпечення Управ лінням освіти, молоді та спору Лиманської міської ради (Діденко) діяльності закладу освіти - Лиманської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Лиманської міської ради Донецької області як українськомовного згідно з чинним законодавством України) рішення Вико навчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 20 червня 2018 року № 202 «Про надання окремим закладам освіти статусу українськомовних».

Заяву обґрунтовували неправомірністю оскарженого рішення щодо надання Виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області (а не засновником - Лиманською міською радою) школі статусу українськомовної, яке на думку позивачів суперечить повноваження та компетенції відповідача з огляду на зміст Конституції України та норми Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про освіту», «Про загальну середню освіту».

Також обґрунтовували протиправністю, на думку позивачів, оскарженого рішення, яка полягає в тому, що ним (рішенням) порушується передбачене ст. 29 Закону України «Про загальну середню освіту» право позивачів як батьків (батьків малолітніх дітей, які навчаються в цій школі) вибирати навчальні заклади та форми навчання для неповно літніх дітей, права, свободи та інтересів їх малолітніх і неповнолітніх дітей, а також право на звер нення до суду за захистом порушених прав (як своїх, так і своїх неповнолітніх дітей).

Вважали, що в разі невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладниться та унеможливиться подальше виконання рішення суду (в силу того, що навчально-виховний процес в школі розпочався з 01 вересня 2018 року і триває, а тому, в подальшому захист порушеного права та оспо рюваного інтересу може виявитися неефективним), і в разі подальшого задоволення судом позовних вимог та скасування оскарженого рішення субєкта владних повноважень відновлення порушених прав та інтересів (як позивачів, так і їхніх малолітніх/неповнолітніх дітей) або буде унеможливлене, або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Розглянувши заяву суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 вказаного Кодексу позов може бути забезпечено, зокрема зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 вказаного Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У заяві про забезпечення позову наведені норми Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суд має право вжити заходи забезпечення позову.

Разом з тим, цитування позивачами положень законодавства, яке регулює питання забезпечення позову, без надання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів існування на теперішній час обставин, з якими закон повязує можливість вжиття заходів забезпечення позову, не може бути підставою для вжиття цих заходів.

На час вирішення заяви у суду недостатньо матеріалів, у звязку з чим суд не може дати правову оцінку правомірності рішення суб'єкта владних повноважень в оскарженій частині, що є предметом даного спору та підлягає вирішенню в порядку, що встановлений процесуальним законодавством.

Крім того, обраний позивачами спосіб забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржених ними пп. 1.2 п. 1 та пп. 2.1 п. 2 рішення відповідача є таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки фактично може привести до вирішення позовної вимоги без розгляду справи по суті, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Аналогічні висновки щодо застосування процесуальних норм права в частині інституту забезпечення позову викладені в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 755/3256/18 (провадження № К/9901/50817/18), які відповідно до ч. 5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення поданого ними адміністративного позову до Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, треті особи Лиманська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 Лиманської міської ради Донецької області, Управ ління освіти, молоді та спору Лиманської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення в частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.