Справа № 2340/3443/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року справа № 2340/3443/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Паламаря П.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (19301, Черкаська область, смт. Лисянка, вул. Чапаєва (Лисянська), 49) з адміністративним позовом до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (18036, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 10), в якому просить:

-визнати протиправними дії департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації, щодо невстановлення статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримання посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" категорії 1;

-зобовязати департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації встановити ОСОБА_1 статус громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" категорії 1.

Відповідно до ст. ст. 257, 263 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи мав статус громадянина постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, у звязку з постійним проживанням на території зони посиленого радіоекологічного контролю. 10.04.2018 року позивачу встановлена 2 група інвалідності по захворюванню, повязаному із впливом аварії на ЧАЕС, а тому відповідно до вимог законодавства, він має право на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Відповідач у строк встановлений судом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення щодо задоволення адміністративного позову. В наданому запереченні зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у видачі посвідчення (категорії 1) як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у звязку із виключенням з 01.01.2015 зони посиленого радіоекологічного контролю з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач зазначає, що позивач на час встановлення захворювання повязаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності 2 групи не проживав в зоні посиленого радіологічного контролю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до посвідчення серії В-І № 255328, виданого Черкаською ОДА 18.07.1993, гр. ОСОБА_1 має статус громадянина постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, як такого, що постійно проживав у зоні посиленого радіологічного контролю у 1986 році.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного звязку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 8604 від 26.03.2018, захворювання гр. ОСОБА_1 (злоякісне новоутворення тіла матки, ст.I-B, pT1вN0M0, кл. гр. II) повязане з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки Обласної МСЕК № 1, серія 12 ААА № 880389 позивачу встановлена ІI група інвалідності з 10.04.2018 до 01 травня 2019року, причина інвалідності: захворювання, повязане з впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно витягу із протоколу № 4 засідання комісії Черкаської облдержадміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 27.04.2018, за наслідками розгляду справи ОСОБА_1 щодо визначення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, на підставі наданих документів, відповідно до Закону України від 28.12.2014 №76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України, розяснень Міністерства соціальної політики України від 18.04.2017 №245/0/76-17 та від 22.08.2017 №16900/0/2-17/29 вирішено відмовити у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров?я, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991.

Відповідно до статті 11 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

У відповідності до частини 1 статті 14 вказаного Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Судом встановлено, що позивач постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю і йому було видане посвідчення потерпілого категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи №791а-ХІІ від 27.02.1991.

Разом з цим, Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 №76-VIII абзац 5 частини 2 статті 2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи №791а-ХІІ від 27.02.1991, який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Цим же Законом статті 2 (Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій) та 23 (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виключені, вказані зміни до Закону вступили в силу з 1 січня 2015 року.

Позивач на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідності не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки згідно вищенаведених змін до законодавства така зона відсутня, отже, посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 01.01.2015, а позивач не є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, на час встановлення ІI групи інвалідності та надання експертного висновку №8604 від 26.03.2018 позивач не належала до осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому підстави для встановлення категорії 1 як інваліду з числа осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, передбачені частиною 1 статті 14 Закону України Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991 відсутні.

Відтак, відмова у встановленні позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 є законною, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №375/555/17, і застосовується судом при вирішенні даної справи згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід ІI групи на підставі Закону України Про судовий збір з відповідача судові витрати, у відповідності до ст. 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя П.Г. Паламар