Справа № 504/983/18     
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/983/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (67512, Одеська область, Лиманський район, с. Курисово, вул. Тіниста, 1, РНОКПП НОМЕР_1) до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65003, м. Одеса, вул. Чороморського козацтва, 95, ) про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобовязання вчинити дії, в якому просив суд зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року в ТОВ «Промінь» для перерахунку пенсії, зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи в ТОВ «Промінь» з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року та стягнути з Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі матеріальну та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що йому при перерахунку пенсії протиправно не включено до пенсійного стажу стаж роботи в ТОВ «Промінь» з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року. Позивач зазначає що його стаж підтверджується відповідним записом в трудовій книжці а також відповідною довідкою. З зазначених підстав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 30.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відповідності до положень ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

20.09.2018 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, представник Відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що розмір пенсії обчислено з урахуванням стажу роботи 43 років 1 місяць 16 днів ( стаж враховано по 16.03.2015) та заробітної плати за період з 01.02.1989 по 31.01.1994 та з 03.09.2007 по 30.04.2011 за індивідуальними даними персоніфікованого обліку. В ході перевірки ГУ ПФУ в Одеській області було встановлено, що Позивач працював у ТОВ Промінь у квітні, травні, червні, листопаді 1991 року та у березні, квітні, липні 1992 року, а не повні відпрацьовані роки, як зазначає Позивач у адміністративному позові.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Суворовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та з 01.06.2011 року отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

30.10.2017 року Позивач звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою щодо проведення перерахунку пенсії з більшого стажу.

З метою перевірки достовірності наданих довідок та в звязку з тим, що данні які вказані у довідках містять розбіжності в періодах роботи, Відповідачем до ГУ ПФУ в Одеській області 19.12.2017 за вих. № 1767/05 було направлено запит з проханням провести зустрічну перевірку.

За результатами зустрічної перевірки ГУ ПФУ в Одеській області було складено акт № 1029 зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 24.01.2018 року. В ході перевірки ГУ ПФУ в Одеській області було встановлено, що Позивач працював у ТОВ Промінь у квітні, травні, червні, листопаді 1991 року та у березні, квітні, липні 1992 року, а не повні відпрацьовані роки.

З наведених підстав листом від 22.02.2018 року №53/Г-5 Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомило Позивача, що розмір пенсії обчислено з урахуванням стажу роботи 43 років 1 місяць 16 днів (стаж враховано по 16.03.2015) та заробітної плати за період з 01.02.1989 по 31.01.1994 та з 03.09.2007 по 30.04.2011 за індивідуальними даними персоніфікованого обліку, а розрахунок пенсії відповідає чинному законодавству.

Не погоджуючись з зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Як встановлено судом, з метою перевірки достовірності наданих довідок та в звязку з тим, що данні які вказані у довідках містять розбіжності в періодах роботи, Відповідачем до ГУ ПФУ в Одеській області 19.12.2017 за вих. № 1767/05 було направлено запит з проханням провести зустрічну перевірку. За результатами зустрічної перевірки ГУ ПФУ в Одеській області було складено акт № 1029 зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 24.01.2018 року.

Зі змісту зазначеного акту вбачається, що «під час перевірки встановлено, що документи про прийняття на роботу ОСОБА_1 у ТОВ «Промінь» відсутні. Зі слів директора документи передані в районний архів. Заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась з квітня 1991 року. При перевірці книг розрахунків по оплаті праці за 1991 -2003 роки встановлено: заробітна плата нараховувалась за квітень, травень, червень, листопад 1991 року та за березень, квітень, липень 1992 року. Наказом від 26.05.2003 року № 9 ОСОБА_1 звільнено.».

При цьому Відповідачем встановлено що позивач був звільнений з ТОВ «Промінь» 26.05.2003 року.

Разом з цим відповідачем не встановлено, що Позивач не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Суд зазначає, що право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, не є абсолютним. Зазначене право кореспондується з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, відповідно до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності якої або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В свою чергу факт роботи позивача в ТОВ «Промінь» в період з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року підтверджується також відповідними записами у трудовій книжці позивача №326 та довідкою від 18.08.2008 року, якою підтверджено, що позивач перебував членом ТОВ «Промінь» з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у Відповідача, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», були підстави для включення періоду роботи ОСОБА_1 в ТОВ «Промінь» з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року до його трудового стажу, оскільки відповідні записи наявні в трудовій книжці Позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, довідці ТОВ «Промінь», а також обставинами, встановленими під час проведення зустрічної перевірки.

Доводи відповідача, якими він обґрунтовував правомірність своїх дій, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Стосовно позовних вимог Позивача про стягнення з Відповідача моральної та матеріальної шкоди в сумі 2000 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

На підставі ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Позивачем не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями Відповідача та завданням Позивачу моральної та матеріальної шкоди, а також не зазначено, на яких критеріях розрахунку базується заявлена Позивачем до відшкодування сума у розмірі 2000 грн.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (67512, Одеська область, Лиманський район, с. Курисово, вул. Тіниста, 1, РНОКПП НОМЕР_1) до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65003, м. Одеса, вул. Чороморського козацтва, 95, ) про зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року в ТОВ «Промінь» для перерахунку пенсії.

Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи в ТОВ «Промінь» з 01.04.1991 року по 26.05.2003 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.