Справа № 0240/2269/18-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 вересня 2018 р. Справа № 0240/2269/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Краєвської І.В.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод"

до: Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" (далі - ДП "Тростянецький спиртовий завод") до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за ДП "Тростянецький спиртовий завод" рахується податковий борг, зокрема, з податку на прибуток у сумі 2795947 грн.70 коп.; з податку на додану вартість у сумі 4953410 грн. 64 коп.; з акцизного податку в сумі 10685147 грн. 04 коп.; з плати по надходженнях від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у сумі 39034 грн. 86 коп.; із земельного податку в сумі 705456 грн. 95 коп.; з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) в сумі 2361 грн. 77 коп.

14 березня 2018 року ДП "Тростянецький спиртовий завод" звернулось із заявою до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області у якій просило внести коригування у облікові картки та списати безнадійний податковий борг: з податку на додану вартість у сумі 4129167 грн. 32 коп.; з плати по надходженням від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у сумі 34094 грн. 86 коп.; з податку на прибуток у сумі 2795947 грн.70 коп.; з акцизного податку в сумі 7639035 грн. 89 коп.; із земельного податку в сумі 313570 грн. 80 коп.; з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) в сумі 301 грн. 63 коп.

Однак, відповідач не вчинив жодних дій щодо списання суми безнадійного податкового боргу.

Відтак, на переконання позивача така бездіяльність відповідача є протиправною у зв'язку з чим останній звернувся до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 01 серпня 2018 року.

30 липня 2108 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

30 липня 2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов. У якому зазначено, що станом на 26.07.2018 року за ДП "Тростянецький спиртовий завод" рахується податковий борг перед бюджетом у розмірі 14 912 118,20 грн.

Відповідно до п.1.3 ст.1 ПК України - Податковий кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. З цього можна зробити ґрунтовний висновок, що Закон про банкрутство є спеціальним, одним із основних принципів якого є пріоритет цього Закону над іншими нормативно - правовими актами.

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №10/47-08 про банкрутство ДП "Тростянецький спиртовий завод". Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року провадження у справі №10/47-08 перебуває на стадії процедури розпорядження майном боржника, яку введено ухвалою від 15 травня 2008 року.

Статтею 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено що до боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів (ч. 1 ст.22 Закону про банкрутство). Тобто, під час дії процедури розпорядження майном підприємство продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, укладати угоди, виконувати зобовязання, в тому числі зі сплати податків і зборів.

У звязку з тим, що податковий борг ДП "Тростянецький спиртовий завод" утворився під час дії процедури розпорядження майном боржника, то відповідно до ст. 38 Закону України "Про банкрутство" він може бути предявлений до боржника у двохмісячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Оскільки такого оприлюднення, станом на день розгляду справи не було, ДП "Тростянецький спиртовий завод" банкрутом не визнано, то і його податковий борг списанню не підлягає, а тому і відсутня будь-яка бездіяльність у діях контролюючого органу. Відповідно до п.п. 101.2.1. ст.101 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у звязку з недостатністю майна банкрута. У ситуації, що склалася із ДП "Тростянецький спиртовий завод", податковий борг підпадає під ознаки безнадійного лише згідно з частиною З) п.п.14.1.11 ст.11 та п.п.101.2.1 ст.101 ПК України.

01 серпня 2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропущенням строку звернення о суду.

01 серпня 2018 року у зв'язку з неявкою позивача у підготовче засідання фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося. Розгляд справи відкладено на 20 серпня 2018 року.

10 серпня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив представника позивача. У якій зазначено, що відзив на позовну заяву базується, в основному, на тому, що оскільки стосовно позивача порушено справу про банкрутство, тому, на думку відповідача, у його бездіяльності стосовно не проведення списання податкового боргу немає ознак протиправності. Однак, факт порушення справи про банкрутство не надає органу фіскальної служби права діяти у інший спосіб чи у іншому порядку, як те передбачено законами України.

Порядок списання безнадійного податкового боргу передбачено ст. 101 ПК України, відповідно до якої:

101.1 Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

101.2. Під терміном "безнадійний" розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка:

визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.1. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Поряд з цим, статтею 14.1.11 ст.14 ПК України, на яку посилається відповідач, передбачено "безнадійну заборгованість", а не "безнадійний податковий борг", які не є тотожними за своїм змістом та характером. В свою чергу, сутність безнадійного податкового боргу та порядок його списання передбачено іншою нормою, а саме ст. 101 ПК України.

Враховуючи наведену ст. 101 ПК України та імперативну норму п. 102.4 ст. 104 ПК України, в якій встановлено строк примусового стягнення податкового боргу 1095 днів з дня виникнення такого податкового боргу, видно, що вимоги контролюючого органу, пов'язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, мають пред'являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

У даному випадку, судовими рішеннями (Постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2016р. по справі №802/1897/16-а, Постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. по справі №802/1898/16-а та Постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 року по справі №802/1122/16-а, які набрали законної сили) встановлено, що суми коштів, у стягненні яких було судом відмовлено, є податковим боргом, щодо якого минув строк давності та такий борг має статус безнадійного, відповідно, підлягає списанню.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.08.2008 року по справі №10/47- 08 затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого, окрім інших, увійшли вимоги податкового органу.

Поряд з цим, на сьогодні у позивача, окрім боргу внесеного до реєстру вимог кредиторів, обліковується податковий борг, стосовно якого минув строк давності у 1095 календарних днів і у стягненні якого було відмовлено судом.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розрізняє конкурсні та поточні вимоги (зобовязання). До конкурсних відносяться ті, що виникли до порушення справи про банкрутство. Поточні вимоги - ті, які виникли після порушення справи про банкрутство (абз. 8 ч. 1 ст.1 Закону).

У даному випадку, йдеться про суми податкового боргу, який виник після порушення провадження у справі № 10/47-08 про банкрутство ДП "Тростянецький спиртовий завод" та, за своїм характером, є поточними зобовязаннями.

Так як у даній справі ведеться мова про суму податкового боргу, який немає статусу конкурсних вимог та є поточними зобовязаннями, однак, щодо яких минув строк давності та які є безнадійним податковим боргом, тому спірні правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу України та є достатньо правових підстав для прийняття відповідного рішення щодо списання такого боргу.

20 серпня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату.

20 серпня 2018 року підготовче засідання на 05 вересня 2018 року для виклику позивача.

05 вересня 2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 12 вересня 2018 року у зв'язку з наданням доказів, які підтверджуються пропущення строку позивачем звернення до суду.

11 вересня 2018 року надійшли заперечення на заяву позивача про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду. Так, представник позивача зазначає, що строк звернення до суду згідно із ч.2 ст. 122 КАС України, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. В основу поданого відповідачем клопотання покладено судження про те, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду, так як, на думку відповідача, дізнався про наявність податкового боргу, щодо якого минув строк давності, ще з часу ухвалення судових рішень, якими відмовлено контролюючому органу у стягненні сум податкового боргу у 2016 році. Проте, у даній справі предметом позову є визнання бездіяльності відповідача протиправною (щодо невизнання відповідачем податкового боргу безнадійним та не проведення його списання) та зобовязання вчинити дії ( щодо розгляду відповідачем спірного питання та прийняття відповідного рішення про списання безнадійною податкового боргу).

З огляду на предмет позову, строк звернення до суду обчислюється не з дня коди позивач дізнався про наявність податкового боргу, щодо якого минув строк позовної давності (як зазначає відповідач), а з дня, коли позивач дізнався, що відповідач не має наміру вчиняти дії зі списання податкового боргу. Адже, відповідач фактично відмовив у проведенні списання податкового боргу шляхом ігнорування розгляду заяви позивача, невизнанням податкового боргу безнадійним та не прийняттям відповідного рішення про його списання. Факт наявності податкового боргу та факт відмови у списанні податкового боргу - різні речі. Бути обізнаним із наявністю податкового боргу і бути обізнаним із тим, що відповідач не вбачає підстав для списання податкового боргу - різні факти.

Обставинами, що зумовили звернення до суду стало те, що позивач звернувся до відповідача з проханням застосувати процедуру списання безнадійного податкового боргу щодо якого минув строк в 1095 днів та у стягненні якого було відмовлено судом, проте відповідач не вчинив жодних дій щодо списання суми безнадійного податкового боргу. Предметом розгляду у даній справі є правомірність поведінки субєкта владних повноважень щодо несписання податкового боргу за зверненням платника податків.

Предметом позову є визнання бездіяльності незаконною та зобовязання до вчинення дій. Про факт бездіяльності відповідача, позивачу стало відомо лише після закінчення терміну на надання відповіді на заяву від 14.03.2018 року, тобто 21.04.2018 року. Саме з цього моменту позивач дізнався про порушення своїх прав та з цієї дати розпочався перебіг процесуального строку звернення до адміністративного суду. З огляду на вказане, позивач у межах, передбаченого ст. 122 КАС України, строку звернувся до суду з даним позовом.

12 вересня 2018 року судом протокольною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання відмовлено у клопотанні представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 вересня 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" перебуває на податковому обліку у Гайсинській ОДПІ з 14.02.1992 року.

За ДП "Тростянецький спиртовий завод" рахується податковий борг, що підтверджується відомостями з електронного кабінету платника. Зокрема, відповідно до стану розрахунків з бюджетом з усіх податків на 2018 рік випливає, що, серед іншого, обліковується недоїмка:

- з податку на прибуток підприємств у розмірі 2 795 947 грн. 70 коп.;

При цьому, як видно з відомостей з електронного кабінету платника по податку на прибуток підприємств ще станом на 31.12.2015 року та станом на 31.12.2016 року обліковувалась сума боргу у розмірі 2 795 947 грн. 70 коп.

- з податку на додану вартість у розмірі 4 953 410 грн. 64 коп.

При цьому, як видно з відомостей з електронного кабінету платника по податку на додану вартість ще станом на 31.12.2015 року та станом на 30.12.2016 року обліковувалась сума боргу у розмірі 4 953 410 грн. 64 коп.

- з акцизного збору (спирт) у розмірі 10 685 147 грн.04 коп.

При цьому, як видно з відомостей з електронного кабінету платника по акцизному збору (спирт) ще станом на 31.12.2015 року та 31.12.2016 року обліковувалась сума боргу у розмірі 10 712 351 грн. 04 коп.

- з плати по надходженнях від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у розмірі 34 094 грн. 86 коп.

При цьому, як видно з відомостей з електронного кабінету платника з плати по надходженнях від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях ще станом на 31.12.2015р. та станом на 31.12.2016 року обліковувалась сума боргу у розмірі 34 094 грн. 86 коп.

- із земельного податку у розмірі 705 456 грн. 95 коп.

При цьому, як видно з відомостей з електронного кабінету платника із земельного податку ще станом на 31.12.2015 року та станом на 31.12.2016 року обліковувалась сума боргу у розмірі 457 489 грн. 22 коп.

- з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) у розмірі 2 361 грн.77 коп.

При цьому, як видно з відомостей з електронного кабінету платника із надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) ще станом на 31.12.2015 року та станом на 31.12.2016 року обліковувалась сума боргу у розмірі 2 341 грн. 01 коп.

У провадженні суду перебували справи за позовом контролюючого органу до підприємства про стягнення податкового боргу, а саме:

У серпні 2016 року Гайсинська ОДПІГУ ДФС у Вінницькій області звернулась до суду з позовом про стягнення з ДП "Тростянецький спиртовий завод" податкового боргу, який станом на 29.07.2016р. складав :

- з податку на додану вартість у сумі 4129167 грн. 32 коп.

- з плати по надходженням від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у сумі 34 094 грн. 86 коп.

За результатами розгляду судової справи № 802/1122/16-а, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року позовні вимоги задоволено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 року, яка набрала законної сили, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

10.11.2016 року Гайсинська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області звернулась до суду з позовом про стягнення з ДП "Тростянецький спиртовий завод" податкового боргу, який станом на 10,11.2016р. складав:

- з податку на прибуток (платіж 11020100) у сумі 2795947, 70 грн.;

- з частини чистого прибутку державних підприємств (платіж 21010100) у сумі 2020, 08 грн.;

- зі збору за спеціальне використання води (платіж 130201100) у сумі 1563, 51 грн.;

- з плати за користування надрами (платіж 13030100) у сумі 2040 грн.

За результатами розгляду судової справи № 802/1897/16-а, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2016 року, що набрала законної сили, позов задоволено частково та стягнуто з державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" податковий борг зі сплати частини чистого прибутку державних підприємств у сумі 2020,08 грн.; за збору за спеціальне використання води у сумі 1563, 51 грн.; з плати за користування надрами у сумі 2040 грн. Всього на суму 5623, 59 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

09.11.2016 року Гайсинська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області звернулась до суду з позовом про стягнення з ДП "Тростянецький спиртовий завод" податкового боргу, який станом на 10.11.2016 року складав загальну суму 8 072 940 грн. 41 коп., в тому числі:

- з акцизного податку ( код платежу 14020100) в сумі 7 639 035 грн. 89 коп.;

- із земельного податку (код платежу 18010500) в сумі 431 584 грн. 50 коп.;

- з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку, код платежу 19010101) в сумі 2 320, 02 грн.

За результатами розгляду судової справи № 802/1898/16-а, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року, що набрала законної сили, позов задоволено частково та стягнуто з державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" податковий борг зі сплати земельного податку в сумі 118 013, 70 грн. та з екологічного податку в сумі 2018, 39 грн. Всього 120 032, 09 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

14 березня 2018 року державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" звернулось із заявою до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області у якій просить внести коригування у облікові картки платника податків та списати безнадійний податковий борг у зв'язку з набранням законної сили постанов суду, зокрема:

- постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 року у справі № 802/1122/16-а, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 4129167,32 грн.;

- постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року у справі № 802/1898/16-а, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення податкового боргу з акцизного податку в сумі 7639035,89 грн.;

- постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2016 року у справі № 802/1897/16-а, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" про стягнення податкового боргу з податку на прибуток у сумі 2795947,70 грн.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що:

- у картці платника податків рахується податковий борг, який за своїм статусом є безнадійним;

- зазначена сума податкового боргу являє собою поточні (не конкурсні) зобов'язання;

- у вищезазначених судових рішеннях чітко встановлено, що суми коштів, у стягненні яких було судом відмовлено, є податковим боргом, щодо якого минув строк давності;

- щодо вищезазначеного податкового боргу ухвалено судові рішення про відмову у його стягненні;

- рішення суду є обов'язковим до виконання.

Державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" звертається до контролюючого органу із заявою про внесення коригувань до облікових карток платника податків та списання безнадійного податкового боргу: з податку на додану вартість у сумі 4129167 грн. 32 коп.; з плати по надходженням від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у сумі 34094 грн. 86 коп.; з податку на прибуток у сумі 2795947 грн.70 коп.; з акцизного податку в сумі 7639035 грн. 89 коп.; із земельного податку в сумі 313570 грн. 80 коп.; з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) в сумі 301 грн. 63 коп.

Однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, відповіді від відповідача не надійшло, будь-яких дій Гайсинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області стосовно розгляду поданої заяви та/або прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу, а також внесення коригувань до облікових карток платника податків - не вчинено.

Така бездіяльність відповідача є незаконною та порушує права державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Конституції України та Податкового Кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 102.4 статті 102 ПК України встановлено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

У разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Підпунктом "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до приписів статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України).

Контролюючі органи, згідно з пунктом 101.5 статті 101 ПК України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, механізм списання податкового боргу визначається Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1844/24376.

Згідно із п. 2.1 зазначеного Порядку, під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: 1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута; 2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або понад 720 днів перебуває у розшуку; 3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України; 4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); 5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов'язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Як встановлено у судовому засіданні, що при наявності у позивача податкового боргу, який фактично має статус безнадійного, відповідач не приймав рішення про списання безнадійного податкового боргу відповідно до положень Податкового Кодексу України та вищевказаного Порядку.

У судовому засіданні представником відповідача зазначено те, що оскільки податковий борг утворився під час процедури розпорядження майном, то за ст. 38 Закону про банкрутство він може бути предявлений до боржника протягом 2 - місячного строку з дня офіційного опублікування повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Так, суд зазначає, що рішеннями суду відмовлено у стягненні податкового боргу, що унеможливлює заявлення відповідачем вимог ні зараз, ні після відкриття ліквідаційної процедури.

Щодо твердження представника відповідача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Щодо твердження представника відповідача, що відповідно до п.1.3 ст.1 ПК України - Податковий кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, суд зазначає, що відповідно п. 87.10 ПК України, згідно із яким з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу. Тобто, п.1.3 ст.1 та п. 87.10 ст. 87 ПК України застосовуються у сукупності, з яких видно, що спеціальним законом регулюються лише погашення зобовязань з конкурсних вимог, а не поточних.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що предметом розгляду даної адміністративної справи є не грошові зобовязання, а списання безнадійного податкового боргу, який виник не з конкурсних вимог, а виник з поточних зобовязань. Законом про банкрутство взагалі не передбачено порядок погашення чи списання безнадійного податкового боргу у процедурі розпорядження майном.

Відтак, безнадійний податковий борг підлягає списанню згідно із п.101.2.3 ст. 101 Податкового кодексу України.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з висновком Конституційного суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Верховний Суд України в постанові від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15, виклав правовий висновок, згідно з яким спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, згідно з приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов'язковість якої надана Верховною ОСОБА_2 України, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 року.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При вирішенні даного адміністративного позову, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №813/4430/16.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області щодо невизнання податкового боргу державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" безнадійним та щодо не проведення його списання:

- з податку на додану вартість у сумі 4129167 грн. 32 коп.;

- з плати по надходженням від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у сумі 34094 грн. 86 коп.;

- з податку на прибуток у сумі 2795947 грн.70 коп.;

- з акцизного податку в сумі 7639035 грн. 89 коп.;

- із земельного податку в сумі 313570 грн. 80 коп.;

- з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) в сумі 301 грн. 63 коп.

Зобовязати Гайсинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод":

- з податку на додану вартість у сумі 4129167 грн. 32 коп.;

- з плати по надходженням від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у сумі 34094 грн. 86 коп.;

- з податку на прибуток у сумі 2795947 грн.70 коп.;

- з акцизного податку в сумі 7639035 грн. 89 коп.;

- із земельного податку в сумі 313570 грн. 80 коп.;

- з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) в сумі 301 грн. 63 коп.

Стягнути на користь державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" сплачений судовий збір в сумі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Державне підприємство "Тростянецький спиртовий завод" (місцезнаходження: 24300, Вінницька область, смт. Тростянець, вул. Соборна, 14, );

Гайсинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (місцезнаходження: 23700, Вінницька область, м. Гайсин, площа Миру, 5, ).

Суддя Мультян Марина Бондівна