Справа № 826/6274/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

26 вересня 2018 року м. Київ№ 826/6274/15
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., ознайомившись з позовною заявою у справі

за позовом ОСОБА_1,
до відповідача треті особи:Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринку комунальних послуг, ПАТ "АК "Київводоканал", ПАТ "Київенерго",
провизнання незаконним та нечинним з моменту прийняття постанов від 18.06.2015 р. № 756, та від 18.06.2015 р. № 757,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринку комунальних послуг треті особи ПАТ "АК "Київводоканал", ПАТ "Київенерго" в якому просив:

- визнати такими, що не відповідають нормативному акту вищої юридичної сили (і нечинними з моменту прийняття) постанови НКРКП від 18.06.2014 № 756 та від 18.06.2014 № 757;

- визнати незаконними і нечинними з моменту прийняття постанови НКРКП від 18.06.2014 № 756 та від 18.06.2014 № 757.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2016р. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання такою, що не відповідає нормативному акту вищої юридичної сили (і нечинною з моменту прийняття) постанову НКРКП від 18.06.2014 № 756 та визнання незаконною і нечинною з моменту прийняття постанову НКРКП від 18.06.2014 № 756 залишено без розгляду.

З огляду на вищевикладене адміністративний позов підлягає розгляду виключно в межах позовних вимог про визнання такою, що не відповідає нормативному акту вищої юридичної сили (і нечинним з моменту прийняття) постанови НКРКП від 18.06.2014 № 757 та визнання незаконною і нечинною з моменту прийняття постанови НКРКП від 18.06.2014 № 757.

Від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 28.05.2015р. відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подано заперечення на адміністративний позов в якому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, станом на момент вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) , адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду), позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 264 КАС України (в редакції чинній на момент розгляду справи), право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності (ч. 3 ст. 264 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній на момент розгляду справи), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження у даній справі є постанова НКРКП «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 06 червня 2014 року № 650» від 18.06.2015 № 757.

В судовому засіданні позивач зазначав, що ним не пропущено строк звернення до суду.

Однак, суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Відповідно до статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Порядок оприлюднення актів визначається Указом Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів і набрання ними чинності» від 10.06.1997 № 503/97.

Офіційне оприлюднення нормативно-правових актів здійснюється після включення їх до Єдиного державного реєстру нормативних актів із зазначенням присвоєного їм реєстраційного коду.

Суд звертає увагу позивача, що постанова НКРКП «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 06 червня 2014 року № 650» від 18.06.2014 № 757 була опублікована в Офіційному віснику України від 27.06.2014 - 2014 р., № 49, стор. 672, стаття 1304, код акта 72976/2014.

Відповідно до п. 2 оскаржуваної постанови, ця постанова набирає чинності з 01 липня 2014 року, але не раніше дня її офіційного опублікування.

Таким чином, оскаржувана постанова набрала чинності з 01.07.2014р., проте, як вбачається з штампу на адміністративному позові до суду позивач звертається лише 07.04.2015р.

При цьому, коли йдеться про дію нормативно-правового акта, то строк, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, починається з дня опублікування акта, незважаючи на те, що особа, на яку поширює дію цей акт, фактично ознайомилася з ним значно пізніше. Це пояснюється тим, що особа мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про цей акт у день його опублікування, якщо таке опублікування було зроблено у встановленому порядку.

Отже, нормативно-правовий акт може бути оскаржено в незалежності від дати його прийняття, опублікування чи набрання чинності, що обумовлюється специфікою сфери його дії, тобто, в будь-який момент протягом строку чинності, але в межах визначеного загальними положеннями КАС України шестимісячного строку, який обраховується з дати, коли даний нормативно-правовий акт застосовано до позивача, або з моменту набуття позивачем статусу суб'єкта правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 03.05.2018р. справа №826/6380/17, адміністративне провадження № К/9901/28580/18.

Натомість, позивачем не надано жодних належних доказів наявності об'єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого строку, не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Більше того, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 264 КАС України, нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності, однак оскаржувана постанова втратила чинність 24.11.2014р. на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 146 від 17.10.2014.

Керуючись ст. 122, 123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська