Справа № 804/4734/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Справа № 804/4734/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
26 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про:
- визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради щодо непризначення родині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1) в особі останньої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 18.12.2017 р. та 14.06.2018 р.;
- зобов'язання Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату родині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в особі останньої щомісячної адресної допомоги відповідно до п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 р. "Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" як громадянину, який доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі заяв ОСОБА_2 від 18.12.2017 р. та 14.06.2018 р.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 18.12.2017 р. позивачка подала заяву про призначення державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання. Листом відповідач повідомив позивача про те, що адресна допомога призначена дітям позивача, а не на ім'я ОСОБА_2 14.06.2018р. позивачка знову звернулась до відповідача із заявою про призначення державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання. Проте, з листа від 19.06.2018 р. №Б-38 Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради позивач зробив висновок, що їй відмовили в призначенні допомоги, а допомога призначена лише на дітей.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2018р. прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у адміністративній справі № 804/4734/18. Призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін на 26 липня 2018 року.
Відповідач правом на подання до суду письмового відзиву на позовну заяву не скористався.
У період з 27.07.2018 року по 03.09.2018 року головуючий суддя перебував у щорічній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 в липні 2014 року, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту на території Луганської та Донецької областей, разом з родиною була змушена залишити своє місце проживання у м. Луганську та переміститися до м. Дніпро.
03.11.2014 р. позивач, як уповноважений представник сім'ї, звернулась до відповідача із заявою про призначення її родині державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг за новим місцем проживання.
Рішенням управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпрі ради від 12.11.2014 р. призначено державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг у розмірі 442 грн. щомісячно на період з 03.11.2014 р. по 02.05.2015 р.

Рішенням відповідача від 28.11.2014 р. розмір державної допомоги був зменшений та становив: з 03.11.2014 р. по 02.01.2015 р. в розмірі 442 грн. (у розрахунку на одну працездатну особу), з 03.01.2015 р. по 02.03.2015 р. 221 грн. (у розрахунку 50% допомоги на працездатну особу).

З 03.03.2015 р. у звязку із тим, що позивач не була працевлаштована у вказаний проміжок часу, виплата державної адресної допомоги була припинена на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505.

05.05.2015 р. ОСОБА_2 працевлаштувалась на роботу в ТОВ "Метал" на посаду хіміка аналітика хімічної лабораторії, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 19.02.2018 р. № 19/02-1.

13.05.2015 р. ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати щомісячної адресної допомоги, однак листом від 20.05.2015 р. № Б-5 відповідач повідомив ОСОБА_2, що через те, що впродовж часу з листопада 2014 року по травень 2015 року позивач не працевлаштувалась, тому управління немає законних підстав для поновлення виплати щомісячної адресної допомоги.

27.11.2017 р. позивач народила доньку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв по народження серії І-КИ 669038, серії І-КИ 669039 відповідно, які 18.12.2017 р. були взятті на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (а.с. 17, 18).

18.12.2017 р. та 19.12.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявами щодо призначення її родині (в особі позивача та її малолітніх дітей) державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг за новим місцем проживання.

Листом від 21.12.2017 р. № Б-101 Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради повідомило про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги, оскільки зміни обставин, які впливають на припинення виплат грошової допомоги відбулися у ОСОБА_2 в термін не передбачений чинним законодавством.

ОСОБА_2 14.06.2018 р. вдруге звернулась до відповідача із заявою про призначення її родині державної щомісячної адресної допомоги, проте листом від 19.06.2018р. № Б-38 Управлінням соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради повідомлено позивача про те, що адресна допомога призначена лише на дітей позивача, а на її ім'я - не призначена, посилаючись на п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 р.

Позивач не погоджується з відмовою у призначенні на її ім'я державної адресної допомоги, вважає її протиправною, що й стало підставою для звернення до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За правилами статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі по тексту Порядок № 505), який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Згідно пункту 2 цього Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 3 Порядку № 505 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 грн. на одну особу (члена сім'ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї).

Загальний розмір допомоги на сімю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сімї та не може перевищувати 2400 гривень або 3400 гривень, якщо до складу сімї входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю.

Якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сімї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сімї.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Тобто, зазначеними положеннями Порядку № 505 законодавець визначив граничний шестимісячний термін призначення і виплати грошової допомоги, після закінчення якого, особа повинна звертатись до уповноважених органів з відповідною заявою про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк.

Разом з цим, пунктом 12 Порядку № 505 визначено умови припинення виплати грошової допомоги. А саме:

- подання уповноваженим представником сімї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

- надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сімї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

- зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

- виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

На думку суду цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас, абзацом 1 пункту 7 Порядку № 505 передбачено, що якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

З аналізу вказаних положень суд доходить висновку, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Окрім цього, Порядком № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 05.05.2015 р. працевлаштувалась на роботу в ТОВ "Метал" на посаду хіміка аналітика хімічної лабораторії, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 19.02.2018р. № 19/02-1.

За таких обставин, на час звернення позивача до відповідача із заявами про призначення щомісячної державної адресної допомоги на її ім'я, тобто 18.12.2017 р. та 19.06.2018 р., ОСОБА_2 вже набула статусу працевлаштованої особи (05.05.2015 р. дата працевлаштування), тому, суд вважає, що вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги, оскільки Порядком № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.06.2018 року у справі № 738/2163/16, від 27.03.2018 року у справі № 333/3750/17 (2-а/333/199/17), від 22.08.2018 року у справі № 127/5805/17.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_2 обґрунтована та є такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання про встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає, що положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Проте, у даному випадку суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень, адже у суду не має достатніх підстав вважати, що відповідач буде перешкоджати його виконанню після набрання ним законної сили.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що встановлення судом строку для виконання судового рішення та зобов'язання подати звіт є правом, а не обов'язком суду та не може бути обрано позивачем одним із способів захисту порушеного права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 25.06.2018 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (АДРЕСА_1. м. Дніпро, 49102, рнокпп НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради (вул. Трудова, 1а, м. Дніпро, 49068, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради щодо непризначення родині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1) в особі останньої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 18.12.2017 р. та 14.06.2018 р.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату родині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в особі останньої щомісячної адресної допомоги відповідно до п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 р. "Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" як громадянину, який доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі заяв ОСОБА_2 від 18.12.2017 р. та 14.06.2018 р.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради () документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок), сплачені згідно квитанції № 0.0..1 від 25.06.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1