Справа № 814/359/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/359/18

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О. Дата і місце ухвалення: 31.05.2018р., м. Миколаїв

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів : Осіпова Ю.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

08.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення про виплату пенсії позивачу, як дитині-сироті, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 18.08.2003 року; зобовязання призначити пенсію ОСОБА_2, як дитині-сироті, у двократному розмірі, починаючи з 18.08.2003 року, провести перерахунок та виплатити різницю між розміром фактично виплаченої пенсії по втраті годувальника та розміром пенсії для дитини-сироти, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 18.08.2003р. по 19.03.2018р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 02.07.2018 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату пенсії, оскільки згідно з законодавством України йому пенсія повинна була призначатись та виплачуватись у двократному розмірі соціальної пенсії, як дитині-сироті.

Крім того, судом першої інстанції не розглянуто вимогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії.

У звязку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 року з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

06.08.2018 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що розрахунок та виплата пенсії позивачу здійснені у відповідності до норм законодавства України. Вважає, що рішення суду першої інстанції є правомірним, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_2 з 24.10.2003 року набув статус дитини-сироти. Мати позивача померла 18.08.2003 року, відомості про батька були внесені за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1687 від 24.10.2003 року, призначено опікуном позивача ОСОБА_3, видано свідоцтво №150, в якому зазначено, що померла мати позивача мала статус матері-одиночки.

З 18.08.2003 року ОСОБА_3 призначено пенсію по втраті годувальника на утримання позивача.

Відповідно до Правил опіки та піклування при досягненні позивачем 18 річного віку, а саме з 18.04.2013 року піклування ОСОБА_3 на позивачем припинено.

19.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про прийняття рішення щодо перерахунку та виплати недоплаченої йому пенсії, як дитині-сироті у розмірі двократної соціальної пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач листом від 17.11.2018 року №659-Г-01 відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії, як дитині-сироті у розмірі двократної соціальної пенсії, посилаючись на відсутність підстав. Разом із листом відповідач надав розрахунок виплаченої пенсії позивачу та зазначив, що розрахунок здійснений за період з 18.08.2003 року по 31.12.2003 року у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2014 року у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування».

Оскаржуючи до суду вказану відмову ОСОБА_2 послався на приписи ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою встановлено, що на дітей, які втратили обох батьків (круглих сиріт), а також на дітей померлої одинокої матері пенсія на кожну дитину не може бути меншою від двократного розміру соціальної пенсії.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась у розмірах, що відповідали вимогам чинного пенсійного законодавства. За висновками суду першої інстанції, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, підлягає застосуванню Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування», яким не передбачено виплати пенсії дітям-сиротам у розмірі двократної соціальної пенсії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Також, згідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частив другій ст.. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Згідно ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З аналізу вищевказаних правових норм слідує, що у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, останній зобов'язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення щодо проведення перерахунку або про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області листом від 17.01.2018р. №659-Г-01 відмовило позивачу у перерахунку та виплаті пенсії, однак, в порушення вимог ч.5 ст.45 Закону №1058-IV та п.4.3 Порядку №22-1, рішення про перерахунок пенсії або відмову у перерахунку пенсії не приймалось, чим фактично допущено протиправну бездіяльність.

Судом першої інстанції не надано правової оцінки допущеним Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області порушенням процедури розгляду поданої заяви, хоча позивач вказував на це у своїй позовній заяві та однією з вимог позову просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про виплату пенсії позивачу, як дитині-сироті, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 18.08.2003 року.

При цьому, предметом спору у даній справі є наявність у позивача права на призначення (перерахунку) пенсії, що відноситься до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України, з приводу чого відповідачем відповідного рішення не приймалося.

З урахуванням відсутності відповідного рішення відносно ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Управління призначити і виплатити пенсію позивачу є передчасними, оскільки до прийняття пенсійним органом відповідного рішення спір про таке призначення (чи відмову у призначенні) не може бути предметом судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням встановленого судом апеляційної інстанції порушення відповідачем вимог чинного законодавства в частині неприйняття рішення про призначення або відмову у призначенні (перерахунку) пенсії суд, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області розглянути заяву ОСОБА_2 від 19.12.2017 року про перерахунок та виплату пенсії з прийняттям відповідного рішення.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення - про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України пропорційно задоволеним вимогам позивача.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 19 грудня 2017 року про перерахунок та виплату пенсії.

Зобовязати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області розглянути заяву ОСОБА_2 від 19 грудня 2017 року про перерахунок та виплату пенсії та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір в сумі 881,40 (вісімсот вісімдесят одна гривня 40 копійок) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко