Справа № 1840/3436/18
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2018 р. Справа №1840/3436/18
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Соп'яненко О.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання незаконною та скасування постанови, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що на виконанні у відділі ДВС перебував виконавчий лист з примусового виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі за його позовом. 24.04.2018 державний виконавець передчасно закінчив виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". Вважає постанову державного виконавця протиправною. Станом на момент її прийняття рішення суду, з приводу примусового виконання якого відкрито виконавче провадження, фактично не виконано. Виплати перерахованої пенсії до цього часу не проведена. Стверджує про безпідставність в оскаржуваній постанові посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, оскільки остання не може змінювати строки та порядок виконання судового рішення.
Просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області від 24.04.2018 про закінчення виконавчого провадження АСВП №56015633, визнати незаконними дії начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 щодо нескасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов'язати відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що оскаржувана постанова правомірно винесена у звязку з повним фактичним виконання боржником. Боржник листом повідомив державного виконавця про здійснення перерахунку пенсії та що виплата перерахованої пенсії буде проведена у порядку та розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 протягом 2019-2020 років. Порядок, в якому має здійснюватись виплата розрахованої різниці у виплаті пенсії, не був предметом спору у даній справі. Постанова № 103 не встановлює обмеження виплати пенсії, а лише встановлює порядок такої виплати, з огляду на відсутність належного бюджетного фінансування. Просить відмовити в задоволенні позову.
В судове засідання сторони не з'явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.12.2017 у справі № 591/6422/17 задоволено позов ОСОБА_1 Рішення набрало законної сили (а.с. 9-11) На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.
23.03.2018 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56015633 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 591/6422/17, виданого Зарічним районним судом м. Суми про зобовязання ГУ ПФУ в Сумській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 на підставі довідки, виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Сумській області від 19.05.2017 №11/139-498 (1647) відповідно до Порядку №45 та згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (а.с. 12)
23.04.2018 до відділу надійшов лист ГУ ПФУ в Сумській області про виконання рішення суду у справі №591/6422/17 (а.с. 70). В ньому повідомлено, що ОСОБА_1 проведено перерахунок розміру пенсії. Виплату пенсії у новому розмірі забезпечено у квітні поточного року.
24.04.2018 старшим державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56015633 у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду (а.с. 13).
Позивач оскаржив дану постанову до начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. За результатами перевірки заступник начальника Управління-начальник відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Сумській оласті ОСОБА_2 прийняв постанову від 18.05.2018, якою визнав дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Суд вважає, що такі постанови протиправними.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частинами 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1). Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (ч.2).
Оскаржувана постанова була винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому резолютивна частина судового рішення, на підставі якого був виданий виконавчий лист, зобов'язує ГУПФУ в Сумській області провести не тільки перерахунок, а і виплату перерахованої за період з 01.01.2016 року пенсії. За приписами ст. 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені саме виконавчим документом і цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що судове рішення було виконано лише частково - було здійснено перерахунок пенсії за весь період, починаючи з 01.01.2016 року. Жодних доказів, що рішення в частині виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виконане матеріали справи не містять. Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для закриття виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Суд вважає безпідставним посилання відповідача на вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №103. Дана постанова регулює питання перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 року, а не питання порядку виконання судових рішень. Порядок виконання судових рішень визначений спеціальним законом, який має пріоритетне значення перед Постановою № 103.
Крім того, за приписами ст. 40 Закону України №1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, у випадку, не виконання рішення суду протягом 2019-2020рр., в тому порядку, в якому планується виконання на даний час судового рішення боржником, стягувач у виконавчому провадженні фактично буде позбавлений права повторно звернутись з цим же виконавчим листом з приводу примусового виконання рішення суду, тим самим буде повністю нівельовано гарантії держави щодо виконання судових рішень.
Враховуючи викладене, постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження прийнята без достатніх правових підстав, а тому підлягає скасуванню.
Позивач також просить визнати незаконними дії начальника відділу щодо нескасування постанови про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків. Прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб'єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені в процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.
Приймаючи до уваги, що судом дано правову оцінку діям відповідача під час винесення оскаржуваної постанови, суд вважає, що визнання незаконною та скасування оскаржуваної постанови є належним і допустимим способом захисту прав позивача у даній справі, який у повній мірі відновлює порушене право. Суд вбачає необхідним відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
На підставі зазначеної норми суд вважає необхідним зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання незаконною та скасування постанови, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_3 від 24.04.2018 про закінчення виконавчого провадження ВП № 56015633 по виконавчому листу №591/6422/17 від 05.03.2018.
Зобов'язати старшого державного виконавця головного управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження ВП № 56015633 по виконавчому листу №591/6422/17 від 05.03.2018.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп'яненко