Справа № 344/7015/18
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6140/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Запотічного І.І., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Луців І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2018 року (Головуючий суддя: Татарінова О.А., м. Івано-Франківськ) у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПВ №3 Надвірнянського відділу поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до поліцейського СРПВ №3 Надвірнянського відділу поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії БР №427684 від 18.05.2018р. в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з оскаржуваною постановою на нього накладено штраф у розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Він визнаний винним в тому, що 18.05.2018р. близько 14 год. 05 хв., в м. Івано-Франківськ по вул. Шпитальній, 7 керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_3 д.н.з.НОМЕР_1 порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 з дублюючою розміткою 1.4, вважає оскаржувану постанову незаконною та просив її скасувати, оскільки на його думку постанова була складена без належних доказів вчинення ним правопорушення. Так, позивач зазначає, що автомобіль яким він керував зареєстрований на імя інваліда другої групи ОСОБА_4 (а.с. 6), і згідно довідки виданої управлінням праці та соціального захисту населення позивачу надано право керування даним автомобілем для обслуговування інваліда другої групи ОСОБА_4 (а.с.5), а відповідно до вимог Правил дорожнього руху України дія знаку 3.34 не поширюється на водіїв, що керують автомобілем, позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід». Просив постанову скасувати, розглянути справу у його відсутності.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2018 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задоволити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.4), 18.05.2018р. близько 14 год. 05 хв., в м.Івано-Франківськ по вул. Шпитальній, 7 водій ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_3 д.н.з.НОМЕР_1 порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 з дублюючою розміткою 1.4, чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), внаслідок чого інспектором роти №3 Надвірнянського відділу поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП серії БР №427684 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Розділом 33 ПДР, зокрема у підрозділі 3 закріплено такий заборонний дорожній знак, як знак 3.34 «Зупинку заборонено».

В межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У відповідності до п.1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

Зона дії знаку 3.34 поширюється - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені (підрозділ 3 Розділу 33).

Апелянт в позовній заяві так і в апеляційній скарзі не заперечує сам факт вчинення ним адміністративного правопорушення, однак посилається як на підставу для звільнення його від відповідальності на те, що автомобіль яким він керував зареєстрований на імя інваліда другої групи ОСОБА_4 (а.с. 6). Згідно довідки виданої управлінням праці та соціального захисту населення позивачу надано право керування даним автомобілем для обслуговування інваліда другої групи ОСОБА_4 (а.с.5), а відповідно до вимог Правил дорожнього руху України дія знаку 3.34 не поширюється на водіїв, що керують автомобілем, позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід».

Зазначене спростовується Правилами дорожнього руху, де чітко визначено, що не поширюється дія знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Інвалід".

Однак, доказів того, що по вул. Шпитальна,7 під знаком 3.34 наявна табличка 7.18, а також того, що апелянт є водієм-інвалідом, як цього у сукупності вимагають положення ПДР не надано, а відтак посилання позивача на дані норми є недоведеним, через це підстави для скасування постанови серії БР №427684 від 18.05.2018р. в справі про адміністративне правопорушення з цих причин відсутні.

Відносно інших тверджень апелянта про те, що він був позбавлений змоги на реалізацію своїх прав за ст. 268 КУпАП, права користуватися правовою допомогою, допомогою перекладача, правом подавати клопотання та докази не підтвердженні жодними доказами та в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. п. 2,5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор правомірно діяв у спосіб передбачений Законом.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Встановлено, що під час фіксування та складання оскаржуваної постанови інспектором та розгляду справи, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження правомочності здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 ПДР України, інших доказів виникнення небезпеки для руху або перешкод, які б слугували водію причиною для безумовної, негайної та законної зупинки в зоні дії вищевказаного дорожнього знаку.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що покликання апелянта на відсутність складу адміністративного правопорушення є безпідставними через не представлення доказів, які підтверджують обставини та спростовують факти, викладені в постанові, а саме ОСОБА_1 не подано доказів, які вказують на невчинення ним правопорушення, а досліджені матеріали справи спростовують вказані твердження.

Відтак, оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою в порядку та спосіб визначений КУпАП є правомірною і скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст.322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2018 року у справі №344/7015/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 26.09.2018 року