Справа № 759/17045/17
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/145/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до інспектора 5 роти батальйону Управління патрульної поліції в м.Києві Кучера А.А.(03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 397090 від 03.11.2017 року та закрити провадження по справі у зв'зку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Свою вимогу позивач обґрунтовує тим, що 03.11.2017 року інспектором УПП Кучер А.А. було складено адміністративну постанову серії АР № 397090 якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Вказує, що він дотримувався всіх вимог правил дорожнього руху. В обгрунтування свої вимог позивач посилається на те, що позивач здійснив зупинку не порушуючи встановлених вимог та не створюючи небезпеки та перешкод дорожнього руху, а також на ігнорування інспектором вимог законодавства, які передбачають етап розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 30.01.2018 р. відкрито провадження по справі та визначений подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Радей О.А. надав суду відзив на позовну заяву, в яких вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованимим та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідно до оскаржуваної постанови водій - ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Зодчих, 46/6 в м. Києві, здійснив невимушену зупинку на перехресті, чим порушив п.п. 15.9 ґПДР, отже скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Доказом на підтвердження вини позивача є відеозапис, зроблений за допомогою нагрудної камери (відео реєстратора) інспектора, яким спростовуються твердження позивача. З відеозапису вбачається, що позивач не заперечував вчиненого ним правопорушення, натомість зазначив, що не знав вимог ПДР стосовно заборони здійснення зупинки. Таким чином, вина позивача є встановленою та доведеною, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішеня справи.

У відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, справами незначної складності є справи щодо оскарження рішеня суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АР № 397090 від 03.11.2017 року, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Зодчих, 46/6 в м. Києві, здійснив невимушену зупинку на перехресті, чим порушив п.п. 15.9 г ПДР, отже скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 11).

Суд, зважаючи на обов'язок доказування відповідачем у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, відповідно до норми ч.2 ст. 71 КАС України та зважаючи на встановлення вказаною нормою презумпції вини відповідача вважає, що презумпція вини не є абсолютною, оскільки не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе та правосудне рішення, встановивши обставини справи.

Згідно ст. 9 КУпПА адміністративним правопорушеням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпПА перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

П. 15.9 ґ ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

При цьому, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорущшення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушенн, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для првильного вирішення справи.

Суд також виходить з норми ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.4 та ч. 5 ст. 258 КупАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодкексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне праворушеня особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов»язана скласти протокол про адміністративне правопорушеня відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так процедура розгляду поліцейськими справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні праворушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р, зареєстрованої у Міністрерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853. Згідно п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адмінітративне правопорушення без складання відповідного протоколу. У п. 2 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 122 КупАп, виноситься на місці вчинення адміністративне правопорушення.

Таким чином, інспектор патрульної служби, який уповноважений виносити постанову про притягнення до адмінвідповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право розглядати адміністративні справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення, а не за місцезнаходженням УПП у м. Києві ДПП.

В матеріалах справи міститься оптичний носій електронної інформації з відеозаписом зроблений за допомогою нагрудної камери (відео реєстратора) інспектора, яким зафіксоване дане адміністративне правопорушення. З відеозапису вбачається, що позивач не заперечував вчиненого ним правопорушення, натомість зазначив, що не знав вимог ПДР стосовно заборони здійснення зупинки. Таким чином, вина позивача є встановленою та доведеною.

Отже, суд вважає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Кучер А.А., який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, керуючись Правилами дорожнього руху України та своєю правосвідомістю, встановив порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач нічим не довів відсутність у своїх діях порушень Правил дорожнього руху України та не довів, що постанову про накладення адміністративного стягнення було складено з порушенням діючих норм законодавства. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72, 77, 243, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ст.ст. 9, 122, 251, 252, 258, ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення суд,

ВИРІШИВ:

Залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до інспектора 5 роти батальйону Управління патрульної поліції в м.Києві Кучера А.А.(03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про скасування постанови про адміністративне правопорушення - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судовог орішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження у відповідний строк від дня вручення рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць