Справа № 0540/5264/18-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 р. Справа№0540/5264/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

третя особа Дочірнє підприємство «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко»

про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області третя особа Дочірнє підприємство «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» про визнання рішення від 25.01.2018 року про відмову у врахуванні при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 заробітку вказаного в довідці про заробітну плату від 12.12.2016 року, видану директором Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року включно незаконним та скасувати його, зобовязання здійснити нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з 13.04.2017 року з урахуванням заробітку вказаного в довідці, виданій директором Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року включно з виплатою заборгованості.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Зазначає, що у трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко», а тому відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні такого періоду до пільгового стажу позивача та призначенні пенсії за віком.

Вказує, що наявний трудовий стаж для призначення пенсії також підтверджений відповідною довідкою, яка безпідставна не прийнята відповідачем до відома.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вказує, що довідку, надану позивачем для призначенні пенсії перевірити не вбачається можливим, а тому немає підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 24.09.2018 року замінений відповідач у справі ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області його правонаступником ОСОБА_2 ОСОБА_3 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з'ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 85109, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, 70, НОМЕР_2 (а.с. 6-8).

25.01.2018 року ОСОБА_2 ОУПФУ Донецької області прийняте рішення про відмову у врахуванні при призначенні пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 довідки про заробітну плату від 12.12.2016 року №8 за період роботи з серпні 1988 року по грудень 1995 року у ДП «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» ТОВ «Древко» (а.с. 9).

Як встановлено судом, згідно довідки від 12.12.2016 року № 8 про заробітну плату для обчислення пенсії, ОСОБА_1 з серпня 1988 року по грудень 1995 року працював та отримував заробітну плату на ДП «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» ТОВ «Древко» (а.с. 10).

Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 працював на ДП «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» ТОВ «Древко»:

- з 01.08.1988 року по 14.08.1994 року вогнетривником вогнетривкої дільниці;

- з 15.08.1994 року по 26.07.1998 року майстром вогнетривких робіт;

- з 27.07.1998 року до 09.03.2003 року вогнетривником вогнетривкої дільниці;

- з 16.07.2003 року до 30.09.2003 року вогнетривником вогнетривкої дільниці;

- з 06.04.2004 року по 31.05.2006 року вогнетривником вогнетривкої дільниці.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії та зобовязати зарахувати до пільгового стажу спірний період.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом ОСОБА_4 України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, відповідно до якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно п. а. ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпенчення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_4 України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_4 України.

Згідно п.20 Постанови Кабінету ОСОБА_4 України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Тобто, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем в трудовій книжці позивача містяться записи про період з серпня 1988 року по грудень 1995 року на ДП «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» ТОВ «Древко» за посадами майстер вогнетривких робіт та вогнетривник вогнетривкої дільниці.

Тобто, трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірний період повний робочий день зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки пільговий стаж роботи підтверджений належно оформленим записом у трудовій книжці, суд вважає неправомірною відмову відповідача в зарахуванні вищенаведеного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, яке оскаржується, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобовязання здійснити нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з 13.04.2017 року з урахуванням заробітку вказаного в довідці, виданій директором Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року включно з виплатою заборгованості, суд враховує наступне.

В розумінні частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій ОСОБА_5 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих ОСОБА_5 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації ОСОБА_5 ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті ОСОБА_5 ОСОБА_4 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Наряду з викладеним, суд враховує наступне.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу норм законодавства, яке регулює спірні взаємовідносини, вбачається, що відповідач, як орган владних повноважень, не виконуючи визначені законом владні дискреційні функції щодо призначення і виплати пенсії позивачу, діяв з порушенням закону і справедливості.

Оскільки прийняття рішення про призначення та виплату пенсії є владними дискреційними функціями органу Пенсійного фонду, такий обов?язок покладений на орган Пенсійного фонду нормами чинного законодавства, на час розгляду справи відповідачем визначені Законом владні дискреційні функції не виконані, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про зобов?язання відповідача розглянути питання про нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з 13.04.2017 року з урахуванням заробітку вказаного в довідці, виданій директором Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року включно з виплатою заборгованості з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у врахуванні при призначенні пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 довідки про заробітну плату від 12.12.2016 року №8 за період роботи з серпні 1988 року по грудень 1995 року у ДП «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» ТОВ «Древко» та зобовязання повторно розглянути питання про призначення та виплату пенсії з урахуванням заробітку вказаного в довідці про заробітну плату від 12.12.2016 року № 8 за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст. 2, ст.6, ст.90, ст.132, ст.139, ст.193, ст.242-244, ст.246, ст.255, ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Дочірнє підприємство «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» про визнання рішення від 25.01.2018 року про відмову у врахуванні при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 заробітку вказаного в довідці про заробітну плату від 12.12.2016 року, видану директором Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року включно незаконним та скасувати його, зобовязання здійснити нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з 13.04.2017 року з урахуванням заробітку вказаного в довідці, виданій директором Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року включно з виплатою заборгованості задовольнити частково.

Рішення ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області 25.01.2018 року № 8 про відмову у врахуванні при призначенні пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 довідки про заробітну плату від 12.12.2016 року №8 за період роботи з серпні 1988 року по грудень 1995 року у ДП «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» ТОВ «Древко» - визнати протиправним та скасувати.

Зобовязати ОСОБА_2 ОСОБА_3 обєднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути питання про нарахування пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 ОСОБА_1 з 13.04.2017 року з урахуванням заробітку вказаного в довідці, виданій директором Дочірнього підприємства «ОСОБА_2 спеціалізоване управління «Донбасдомнаремонт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Древко» за період роботи з серпня 1988 року по грудень 1995 року включно з виплатою заборгованості з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3 обєднаного управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 85109, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, 70, НОМЕР_2) витрати, повязані зі сплатою судового збору, в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Давиденко Т.В.