Справа № 0540/8454/18-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

01 жовтня 2018 р. Справа №0540/8454/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа на стороні Відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Друга бахмутська державна нотаріальна контора, про визнання незаконною відмови у поверненні незаконно отриманих коштів у розмірі 1662,91 грн., стягнення коштів в розмірі 1662,91 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Відповідач), третя особа на стороні Відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Друга бахмутська державна нотаріальна контора, про визнання незаконною відмови у поверненні незаконно отриманих коштів у розмірі 1662,91 грн., стягнення коштів в розмірі 1662,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що при оформленні спадщини в Другій бахмутській державній нотаріальній конторі Позивач сплатив кошти за послуги нотаріуса (правового характеру, що не пов'язані із вчинюваними нотаріальними діями, та технічного характеру), які Позивачем не замовлялися та третьою стороною не надавалися. У загальній сумі Позивачем зайво сплачено кошти у сумі 1662,91 грн., у поверненні яких Відповідач Позивачу відмовив.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд встановив наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження .

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Крім того, суд зауважує, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору органу публічної влади чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки з позовної заяви вбачається, що спір виник щодо правомірності сплати Позивачем коштів за послуги правового характеру, що не пов'язані із вчинюваними нотаріальними діями, та технічного характеру, а також стягнення з Відповідача вказаних коштів як набутих без достатньої правової підстави, то цей спір має приватноправовий, а не публічно-правовий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

З викладеного у п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом ст. 177 Цивільного кодексу України, гроші є об'єктом цивільних прав.

Аналізуючи зазначені вище норми, суд приходить до висновку, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 6 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше пяти днів з дня надходження позовної заяви. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, враховуючи, що спір не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа на стороні Відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Друга бахмутська державна нотаріальна контора, про визнання незаконною відмови у поверненні незаконно отриманих коштів у розмірі 1662,91 грн., стягнення коштів в розмірі 1662,91 грн.

Згідно з вимогами ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд роз'яснює Позивачеві, що він має право звернутися з даним позовом в порядку цивільного судочинства до місцевого суду загальної юрисдикції.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Згідно матеріалів справи, при зверненні до суду Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1409,60 грн., який підлягає поверненню Позивачу.

Керуючись пунктом статтями 170, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа на стороні Відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Друга бахмутська державна нотаріальна контора, про визнання незаконною відмови у поверненні незаконно отриманих коштів у розмірі 1662,91 грн., стягнення коштів в розмірі 1662,91 грн.

Роз'яснити Позивачу, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства місцевими загальними судами, а також, що повторне звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1409,60 грн., сплачений за квитанцією № 33 від 03.09.2018 р.

Ухвалу складено та підписано 01 жовтня 2018 року.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Череповський Є.В.