Справа № 826/9256/16
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2018 року № 826/9256/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
до треті особиВищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури 1) Київська міська кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури 2) ОСОБА_8 3) ОСОБА_4
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі по тексту - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №ІІ-005/2016 від 25 лютого 2016 року, зобов'язання Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури повторно розглянути скаргу позивача на рішення дисциплінарної палати Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури б/н від 17 вересня 2015 року відносно адвоката ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_4 було фактично лише отримано письмові пояснення адвоката стосовно порушених у скарзі питань. При цьому, особи, які були свідками порушень, не допитувались, Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури не було вчинено інших необхідних дій, зокрема, не доведено справжності підпису ОСОБА_2 на договорі №07/13 від 07 травня 2013 року, зазначені у скарзі доводи не були у повній мірі досліджені, а відповідачем, у свою чергу, не перевірено факту їх дослідження дисциплінарною палатою Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Крім того, позивач у заяві про доповнення підстав позову зазначив, що відповідачем під час розгляду скарги порушено Регламент Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затверджений рішенням Ради адвокатів України від 04-05 липня 2014 року №75 (зі змінами, внесеними рішеннями Ради адвокатів від 13 листопада 2015 року №120 та від 17 грудня 2015 року №163), а саме: у спірному рішенні не містить належного обґрунтування підстав та мотивів його прийняття в порушення п.3.48 Регламенту. Також відповідачем при прийнятті спірного рішення не враховано, що рішення Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури від 17 вересня 2015 року прийнято неправомірно, оскільки пунктом 6 резолютивної частини рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України від 11 червня 2016 року №153 визнано відсутність у місті Києві кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року (головуючий суддя Кузьменко В.А.) судом витребувано у третьої особи Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належним чином засвідчені копії матеріалів дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_4

Відповідач надав письмові заперечення проти позову в яких просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що доводи викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог, є такими, що не підтверджуються жодними доказами, не відповідають обставинам справи. Також, відповідач зазначив, що докази, які містяться у дисциплінарній справі та висновки, сформульовані у рішенні ВКДКА, повністю відповідають за своїм змістом та процедурою прийняття (розгляду) вимогам чинного законодавства у сфері адвокатури й адвокатської діяльності та спростовують твердження позивача про наявність будь-яких порушень, допущених ВКДКА під час розгляду скарги Нотаріуса на рішення ДП КДКА.

Третя особа - 1 надала суду письмові пояснення з приводу предмету позову, у яких просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що позивачем не доведено належних та допустимих доказів в обґрунтування порушення відповідачем норм законодавства при винесенні оскаржуваного рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року справу прийнято до провадження суддею Власенковою О.О. та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2018 року, для розгляду справи №826/9256/16 було визначено суддю Аверкову В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2018 року справу прийнято до провадження у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 липня 2018 року, яке відкладено до 07 серпня 2018 року.

У судовому засіданні 07 серпня 2018 року 2018 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 07 серпня 2018 року позивачем та представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третьою особою Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури надано письмові пояснення на адміністративний позов, залучені до матеріалів справи у судовому засіданні 17 січня 2018 року з проханням відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, письмових пояснень стосовно заявлених позовних вимог не надали.

На підставі ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Позивач 08 липня 2015 року звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва зі скаргою на дії адвоката ОСОБА_4, в якій просив порушити дисциплінарну справу відносно ОСОБА_4 та притягти його до відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю. В обґрунтування вищевказаної скарги вказано, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №761/13190/14-ц за позовом ОСОБА_2 до позивача. Інтереси ОСОБА_2 представляє адвокат ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги №07/13 від 07 травня 2013 року. Позивачем зазначено, що ОСОБА_2 у травні 2013 року виїхав за межі території України та 24 травня 2013 року заарештований в Іспанії за вчинення фінансового злочину в особливо великих розмірах. Довіреність на представництво інтересів адвокатом ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 не видавалась, а факти вчинення кримінального порушення адвокатом ОСОБА_5 підтверджуються невідповідністю підпису ОСОБА_2 на договорі про надання правової допомоги іншим зразкам його підписів на інших документах. Позивач також зазначив, що адвокатом ОСОБА_5 порушено Правила адвокатської етики та відсутність правової культури спілкування.

За результатами розгляду вказаної скарги, Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури міста Києва 17 вересня 2015 року було прийнято рішення про відмову у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_4 з огляду на відсутність у діях та поведінці адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Вищевказане рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури міста Києва позивач оскаржив до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25 лютого 2016 року №ІІ-005/2016 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 17 вересня 2015 року без змін.

Вважаючи спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами пояснення та докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року (далі по тексту - Закон №5076-VI), адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 21 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

У відповідності до статті 33 Закону №5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Згідно з ч.1 статті 34 Закону №5076-VI підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.34 Закону №5076-VI дисциплінарним проступком адвоката є: порушення вимог несумісності; порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.1, 2 статті 35 Закону №5076-VI за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: попередження; зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України. Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Положеннями статті 36 Закону №5076-VI визначено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв'язку із здійсненням ним адвокатської діяльності.

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Статтею 37 Закону №5076-VI визначено стадії дисциплінарного провадження, а саме: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону №5076-VI член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом. За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Відповідно до положень статті 41 Закону №5076-VI за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Як зазначено вище, Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури міста Києва 17 вересня 2015 року було прийнято рішення про відмову у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_4 з огляду на відсутність у діях та поведінки адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Згідно статті 42 Закону №5076-VI адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

Як зазначено вище, позивачем оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 17 вересня 2015 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_4

Відповідно до п.4 ч.5 статті 50 Закону №5076-VI до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, зокрема: здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів.

Відповідно до ч.5 статті 52 Закону №5076-VI Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов'язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Отже, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури в системі органів адвокатського самоврядування є органом апеляційного оскарження, який розглядає скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури в межах матеріалів відповідної дисциплінарної справи.

Як зазначено вище, рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25 лютого 2016 року№II-005/2016 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 17 вересня 2015 року б/н про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_4 - без змін.

Як вбачається зі змісту рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25 лютого 2016 року№II-005/2016 ключовим моментом при його винесенні стала відсутність в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку при проведенні перевірки відомостей про наявність чи відсутність ознак дисциплінарного проступку у діях адвоката, а відтак і відсутність підстав для порушення дисциплінарної справи відносно вказаного адвоката, що підтверджується, зокрема, матеріалами дисциплінарного провадження.

Так, в матеріалах справи містяться копії матеріалів дисциплінарного провадження відносно адвоката ОСОБА_4 (надалі - матеріали дисциплінарного провадження).

З матеріалів дисциплінарного провадження вбачається, що позивачем подана скарга на дії адвоката ОСОБА_4, відповідно до якої позивачем зазначено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №761/13190/14-ц за позовом ОСОБА_2 до позивача, інтереси ОСОБА_2 представляє адвокат ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги №07/13 від 07 травня 2013 року, який, на думку позивача, ОСОБА_2 не підписувався, оскільки останній у травні 2013 року виїхав за межі території України та 24 травня 2013 року заарештований в Іспанії за вчинення фінансового злочину в особливо великих розмірах. Тобто, довіреність на представництво інтересів адвокатом ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 не видавалась, а факти вчинення кримінального порушення адвокатом ОСОБА_5 підтверджуються невідповідністю підпису ОСОБА_2 на договорі про надання правової допомоги іншим зразкам його підписів на інших документах. Крім того, адвокатом ОСОБА_5 порушено Правила адвокатської етики та відсутність правової культури спілкування. На підтвердження своєї позиції позивачем додано до скарги копії договору про надання правової допомоги від 07 травня 2013 року №07/13, Витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 10 червня 2016 року, контрактів на продаж автомобілів від 14 вересня 2012 року та від 26 квітня 2013 року, довідки Київського міського управління юстиції від 22 липня 2013 року, свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю №3262/10 від 22 березня 2007 року на ім'я ОСОБА_4, довідки про прийняття і реєстрацію заяви від 08 липня 2015 року за №59/13849, поданої позивачем до Шевченківського РУ ВС м. Києва щодо підробленого договору.

Щодо тверджень позивача про підробку підпису адвокатом ОСОБА_5, в матеріалах дисциплінарного провадження наявні пояснення ОСОБА_2 від 30 березня 2014 року, в яких зазначено, що ОСОБА_2 підтверджує, що власноручно підписав договір від 07 травня 2013 року №07/13 про надання правових послуг адвокатом ОСОБА_5 крім того, ОСОБА_2 12 червня 2014 року оформлено апостильоване доручення серія бланку BS, номери бланків 7643081 та 7643077, яким адвокату ОСОБА_4, зокрема, надано повноваження виступати в якості представника інтересів довірителя та забезпечувати правовий захист у цивільних, кримінальних та економічних справах з усіма правами, передбаченими законом, для сторони.

Позивачем не долучено до скарги жодних доказів на підтвердження перебування ОСОБА_2 станом на дату підписання договору за межами України, оскільки у скарзі зазначено, що останній у травні 2013 року виїхав за межі території України та 24 травня 2013 року заарештований в Іспанії за вчинення фінансового злочину в особливо великих розмірах. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження визнання вказаного договору про надання правової допомоги недійсним.

В свою чергу, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року у цивільній справі №755/18244/13-ц, яке набрало законної сили 30 квітня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_2 виїхав з України 12 травня 2013 року згідно відповіді від 23 грудня 2013 року з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Щодо довідки про прийняття і реєстрацію заяви від 08 липня 2015 року за №59/13849, поданої позивачем до Шевченківського РУ ВС м. Києва щодо підробленого договору, суд зазначає, що згідно ч.2 статті 2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тобто, оскільки в матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок на підтвердження вчинення адвокатом ОСОБА_5 злочину (підроблення підпису), відповідальність за який встановлена нормами Кримінального кодексу України, судом не приймаються в якості належних та допустимих доказів твердження позивача щодо підробки підпису та подання до правоохоронних органів відповідної заяви про вчинення злочину.

Стосовно порушення адвокатом ОСОБА_5 ст. ст. 26, 46 Правил адвокатської етики, Затверджених Установчим З'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року, м. Київ, готель «Русь», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Правил адвокатської етики, адвокат повинен з розумною регулярністю інформувати клієнта про хід виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання.

Положеннями статті 46 Правил адвокатської етики визначено, що у відносинах з іншими учасниками судового провадження адвокат повинен: бути стриманим і коректним; реагувати на неправильні дії або вислови цих осіб у формах, передбачених законом, зокрема у формі заяв, клопотань, скарг тощо; при допиті підсудних, потерпілих, сторін у цивільному процесі, свідків та інших осіб бути тактовним.

Позивач у скарзі посилається на те, що адвокат ОСОБА_4 більше 2 років не спілкується з клієнтом ОСОБА_2, оскільки останній перебуває під арештом в іншій країні (США). Проте, в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження зазначених тверджень як і пояснення стосовно того, з яких саме джерел у позивача наявна вказана інформація. В свою чергу, матеріалами дисциплінарного провадження підтверджено, що адвокат ОСОБА_4 при здійсненні представництва інтересів клієнта в рамках договору про надання правової допомоги від 07 травня 2013 року №07/13 діяв в інтересах свого довірителя, що підтверджується висененими рішеннями, а саме: рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року у цивільній справі №755/18244/13-ц, яким позов ОСОБА_2 задоволено, визнано недійсною довідку-рахунок ААВ448472 від 04 червня 2013 року, видану Першою філією ТОВ "Контракт-Авто" на транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі НОМЕР_2, визнано недійсною довідку-рахунок ААВ448490 від 08 червня 2013 року, видану Першою філією ТОВ "Контракт-Авто" на транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі НОМЕР_2, витребувано у ОСОБА_6 належний ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №0597/04/13 транспортний засіб марки "LEXUS LX 570 5,7 А/Т", 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 та передано його власнику ОСОБА_2; рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року у цивільній справі №761/30500/13-ц, яким визнано недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_7 реєстр нотаріальних дій №707 дата посвідчення 03.06.2013 року бланк ВРВ 137844 на користування та розпорядження транспортним засобом BMW X6 державний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_3, визнано недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_7 реєстр нотаріальних дій №709 дата посвідчення 03.06.2013 року бланк ВРВ 137845 на користування та розпорядження транспортним засобом Lexus LX570 державний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_3.

Тобто, адвокат ОСОБА_4 при здійсненні представництва інтересів ОСОБА_2 в рамках укладеного договору про надання правової допомоги від 07 травня 2013 року №07/13 діяв в інтересах свого довірителя. При цьому жодних доказів порушення ним Правил адвокатської етики в матеріалах справи не міститься.

Судом відхиляються твердження позивача стосовно того, що при розгляді скарги було фактично лише отримано письмові пояснення адвоката стосовно порушених у скарзі питань особи, які були свідками порушень, не допитувались, оскільки положеннями статті 38 Закону №5076-VI Київській міській кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури надано право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, а не покладено обов'язок вчинення вказаних дій.

Щодо тверджень позивача про відсутність у Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури права на розгляд скарги позивача на дії третьої особи ОСОБА_4 суд зазначає, що положеннями Закону №5076-VI регламентовано повноваження кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України, здійснювати дисциплінарне провадження стосовно адвоката.

Як встановлено судом, адресою місцезнаходження адвоката ОСОБА_4 в Єдиному реєстрі адвокатів України (http://erau.unba.org.ua/profile/30443 ) зазначено: АДРЕСА_1, з урахуванням чого розгляд дисциплінарного провадження Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури здійснено в межах наданих повноважень.

Щодо посилань позивача як на підставу для скасування спірного рішення, на пункт 6 резолютивної частини рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України від 11 червня 2016 року №153, яким визнано відсутність у місті Києві кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та, як наслідок, наявності у відповідача підстав для скасування рішення дисциплінарної палати Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 17 вересня 2015 року, суд зазначає, що вказане рішення прийняте Радою адвокатів України НААУ після винесення спірного рішення відповідачем. Тобто, при винесенні спірного рішення у відповідача були відсутні підстави вважати, що у третьої особи Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури відсутні повноваження на розгляд відповідних скарг.

Таким чином, позивач у своїй заяві, вказуючи на конкретні порушення адвокатом ОСОБА_5, не зазначав докази, якими такі обставини підтверджуються.

Оскільки судом не встановлено порушень у діях відповідача при прийнятті спірного рішення та підстав для визнання протиправними та скасування спірного рішення, позовні вимоги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 не обґрунтовані та документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова