Справа № 207/1115/17(2-а/207/53/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2018 року справа № 207/1115/17(2-а/207/53/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 15 грудня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУПФУ в Дніпропетровській області, в якому просив:

- зобов'язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 раніше нараховану у призначеному розмірі пенсію, що тимчасово не виплачувалась з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному оьбсязі.. Зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з грудня 2005 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та до квітня 2015 року отримував пенсію, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому позивач продовжує працювати заступником голови адміністрації Південного району Кам'янської міської ради.

Після набрання чинності з 1 квітня 2015 року Закону України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII внесені зміни до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якими визначено, що у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року посадовим особам місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачувалися.

Наведені обмеження щодо виплати пенсії тимчасово було подовжено на 2016 рік відповідно до Закону України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після набрання чинності Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції деяких інших осіб та їх соціальний захист», у період служби в органах місцевого самоврядування, виплата пенсії Позивачу поновлена, здійснюється виплата пенсії в повному обсязі з 01 січня 2017 року.

Отже, раніше нарахована у призначеному розмірі пенсія, що тимчасово не виплачувалась за період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, не була виплачена позивачу після поновлення виплати пенсії з 01 січня 2017 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати призначеної йому пенсії, починаючи із 01.04.2015 року.

Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.03.2016 року № З382-16 та від 27.02.017 року № З238-17 позивачу повідомлено про відсутність права на отримання пенсії, у зв'язку із неможливістю одночасного перебування на службі в органах місцевого самоврядування та виплати пенсії.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що діями відповідача порушено права позивача, прямо встановлені Конституцією України, а тому дії відповідача щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії є протиправними.

Колегія суддів частково погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.04.2015 припинена виплата пенсії позивачу, яку він отримував відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

З позовною заявою до суду про поновлення порушеного права позивач звернувся 15.05.2017 року.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на дату звернення з позовом до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в редакції на дату звернення з позовом до суду) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

Встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер.

Виплата пенсії позивачеві припинена з 01.04.2015, про що позивач був обізнаний. Відтак, про припинення виплати пенсії позивач дізнався у відповідному місяці, а саме в квітні 2015 року.

Таким чином, оскільки з позовною заявою позивач звернувся лише 15 травня 2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, облік якого слід вести з 01.04.2015.

Так, підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, відповідно до частини першої статті 102 КАС України, може бути лише наявність поважних причин такого його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

Однак, позивачем не надано будь-яких доказів існування об'єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення, що унеможливило вчасно звернутись до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, як на підставу для поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки дане рішення набрало законної сили 20.12.2016 року та саме з цього періоду відповідні законодавчі акти є такими, що визнано неконституційними. Крім того дане рішення не регулює питання щодо строків звернення до суду.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року.

Відповідно до вказаного Закону були внесені зміни до першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Також Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 року внесені зміни до абзацу другого і третього частини 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якими тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, перше речення ч.1 ст. 54 ЗУ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішення набрало чинності 20.12.2016 року.

Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину першу статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в такій редакції:

"Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються.

При цьому порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цими Законами, поширено на всіх пенсіонерів незалежно від часу призначення.

Відтак встановлено, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року відповідно до якого пенсія призначена за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" працюючим державним службовцям не виплачується, були чинними до прийняття Конституційним Судом України рішення № 7-рп/2016 від 20.12.2016.

Закон України № 1774-VIII від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема до частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" яким передбачено обмеження щодо виплати військової пенсії працюючим державним службовцям у 2017 році на час виникнення спірних правовідносин є діючим, рішенням Конституційного Суду України не визнані неконституційним, а отже підлягає обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Таким чином вищезазначеними законами передбачено, що пенсія, призначена за Законом "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" працюючим на посадах відповідно до Закону України "Про державну службу", не виплачується у період з 01.01.2016 до 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи те, що позивач є ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням від 30.01.2006 року № АА299381 та зміни в законодавстві, які внесені Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо обмеження виплати пенсії, у позивача є право на відновлення виплати пенсії з 01.01.2016 року.

Відтак, постанову суду першої інстанції слід змінити в частині строків відновлення позивачеві виплати пенсії - з 01.01.2016 року. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання можливості касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, суд виходить з положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України в редакції від 15 грудня 2017 року, згідно якої дана справа відноситься до справ незначної складності, а п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України визначено, що справи незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 15 грудня 2017 року по справі № 207/1115/17(2-а/207/53/17) - змінити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо відновлення виплати пенсії за період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року - відмовити.

В іншій частині постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 15 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: А.А. Щербак