Справа № 361зп-18/160
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 жовтня 2018 р.Справа №361зп-18/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши заяву Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Р-513/0/3-18 від 06.08.2018р. в частині приміських внутрішньо обласних маршрутів -№238 м.Дніпро, АС "Дніпро АВЦ" - м.Підгородне, зуп. "с.Перемога";
-№237 м.Дніпро, АС "АС Лівий берег" - м.Підгородне, зуп. "вул. Крайня";
-№235 м.Дніпро, АС "АС Лівий берег"- м.Підгородне, зуп. "вул. Межова";
-№236 м.Дніпро, АС "АС Лівий берег" - м.Підгородне, зуп. "вул. Польова";
-№242 м.Дніпро, АС "АС Лівий берег" - м.Підгородне, зуп. "Дачі";
-№243 м.Дніпро, АС "Дніпро АВЦ" - м.Підгородне, зуп. "Дачі".
Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що що розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Про проведення конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути), у вересні 2018 року за №Р-513/0/3-18 від 06.08.2018р. визначено пунктом 1 проведення конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) у вересні 2018 року. Розпорядженням визначено обєкти конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути), а також обовязкові та додаткові умови перевезень по обєктам конкурсів. Заявник зазначає, що жителі міста Підгородне та села Перемога користуються послугами з перевезення на приміських/міжміських маршрутах сполученням Підгородне-Дніпро, а з міста Підгородне відправляються такі маршрути: №№ 235, 236, 237, 238, 239, 242, 243, 244, 245, 259, 260, до 2017 року перевезення на яких здійснювалось перевізником ПАТ Північтранс та всі дані маршрути здійснювали перевезення пасажирів на правий берег міста Дніпро. Позивачем направлено до Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернення (листи за вих. №1833 від 25.06.2018р. та за вих. №2244 від 06.08.2018р.) про внесення змін до паспортів маршрутів та укладення тимчасових договорів, однак, позивач зауважує, що дані звернення до теперішнього часу відповідачем не розглянуто та відповідні зміни до паспортів маршрутів не внесено й не надано вмотивовану відмову, що зумовило звернення Підгородненської міської ради до суду із даним позовом. Так, заявник зазначає, що у разі проведення конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) та визначення переможця конкурсу у подальшому з перевізником будуть укладені договори, паспорт маршруту визначає початкову, проміжні та кінцеві зупинки на рейсі, які є обов'язковими умовами конкурсу. Відтак, позивач зауважує, що внесення змін до паспортів маршрутів після проведення конкурсу та укладення договору з переможцем буде неможливим, таким чином, у разі задоволення позову міської ради виконання рішення суду та ефективний захист прав буде ускладненим. Крім того, позивач вважає, що не врахування пропозиції позивача щодо внесення змін до паспортів маршрутів та ненадання відповіді на звернення міської ради №1833 від 25.06.2018р. та №2244 від 06.08.2018р. є очевидною ознакою бездіяльності Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Також, заявником зазначено, що позов буде подано до суду протягом десяти днів з дати винесення ухвали про забезпечення позову.
За положеннями частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, на підставі наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.
Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, в певний період наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
На підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності відповідних підстав, покладається саме на позивача. Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
При цьому, також і відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.
Разом з тим, заява заявника про забезпечення позову, а також і додані до даної заяви документи, а саме: рішення від 26.11.2015р. про затвердження міського голови та довіреність не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом якого він звернувся; не наведено заявником і очевидних ознак протиправності рішення субєкта владних повноважень чи порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.
Крім того, суд зазначає, що заявником не надано належним чином завірену копію розпорядження Р-513/0/3-18 від 06.08.2018р., дію якого він просить зупинити в частині.
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом ОСОБА_2 Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.
Суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах Кресс проти Франції (Kress v. France), Ф.С.Б. проти Італії (F.C.B. v. Italy), Т. проти Італії (Т. v. Italy) та Кайя проти Австрії (Kaya v. Austria).
Також суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права на звернення до адміністративного суду з позовом.
Крім того, суд зазначає, що в разі задоволення заяви про забезпечення позову у визначеному Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_1 способі, суд фактично ухвалить рішення по суті спору без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Таким чином, на час звернення Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, не вбачається обставин, визначених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні заяви Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.10.2018р.

Суддя ОСОБА_3