Справа № 356/354/18
Суддя: Лялик Р. М.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/354/18
№ провадження 2-а/356/27/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.18 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти батальйона УПП м. Бориспіль ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 052963 від 16.06.2018 року про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора роти батальйону УПП м. Бориспіль ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 052963 від 16.06.2018 року про адміністративне правопорушення. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 16.06.2018 року поліцейським роти УПП у м. Бориспіль ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВР № 052963 про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у звязку з тим, що він 16.06.2018 року на автодорозі Київ-Харків, біля стаціонарного посту м. Березань, керуючи транспортним засобом Chrysler 300C, д.н.з. НОМЕР_1, перетнув вузьку суцільну лінію, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Разом з тим, позивач факт вчинення ним правопорушення заперечує та вказує, що почав перестроювання по переривчастій лінії. Окрім того, відповідачем було допущено порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та не зясовано обставин, вказаних в ст. 280 КУпАП, чим порушено його права, а постанова не містить вказівки на технічний засіб, за допомогою було якого здійснено фото- та відеозапис правопорушення. Відтак, просить суд визнати спірну постанову неправомірною та скасувати її.

18.07.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній вказував на правомірність винесеної постанови. Відзначив, що позивач у встановленому законом порядку був ознайомлений з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте скористатись ними останній бажання не виявив. Окрім того вказує, що позивач був ознайомлений з відеозаписом вчинення ним правопорушення з камери відеоспостереження, що встановлена на стаціонарному посту КП «Березань». Вказані обставини, а також відповідність дій інспектора вимогам КУпАП підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери, що зафіксований на диску, про приєднання якого до матеріалів справи в якості доказу відповідачем разом з відзивом подано відповідне клопотання. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 268 КАС України, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця служби, вказану в позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.18-19,36).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи,повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши відзив на адміністративний позов, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2018 року інспектором 2 роти батальйону УПП в м. Борисполі, лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 052963 від 16.06.2018 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у відповідності до якої водій ОСОБА_1 о 20 годині 08 хвилин в день складення постанови на 76-ому кілометрі автодороги Київ-Харків, керуючи транспортним засобом Chrysler 300C, д.н.з. НОМЕР_1, перетнув вузьку суцільну лінію, яка поділяє напрямки руху, чим порушив розмітку 34.1.1 Правил дорожнього руху, та якою постановлено застосувати до правопорушника позивача по справі - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.7,14,29).

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі ПДР), особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 (далі - Інструкція).

Так, як визначено п. 4 розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, відтак, є бланкетною, тобто такою, що посилається на певні норми права, які безпосередньо встановлюють такі вимоги.

Так, за змістом положень пунктів 8.1, 8.5 ПДР дорожня розмітка є засобом регулювання дорожнього руху та використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил (п. 8.5.1 ПДР).

Відповідно до пункту 1 розділу 34 ПДР горизонтальна дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

При цьому, за загальним правилом лінії 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Як встановлено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи вказане, твердження відповідача - інспектора 2 роти батальйону УПП у м. Бориспіль ОСОБА_2 в спірній постанові про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 052963 від 16.06.2018 року про порушення ОСОБА_1 вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР носить характер недоведених посилань та не підтверджене жодними належними доказами, в тому числі і відеозаписом з нагрудної камери інспектора від 16.06.2018 року, наданим відповідачем суду, так як вказаний файл не містить запису зйомки події правопорушення, а саме того, що позивач дійсно перетинає вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, тому як доказ не може свідчити про факт вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого субєктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи вказане, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги межі заявлених позивачем позовних вимог та суть спору, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача факту невиконання вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР, а відтак і події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому спірна постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245 КУпАП,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2), до інспектора роти батальйона УПП м. Бориспіль ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 052963 від 16.06.2018 року задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 052963 від 16.06.2018 року, винесену інспектором 2 роти батальйону УПП м. Бориспіль ОСОБА_2 скасувати.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3