Справа № 299/1914/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5021/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Смидюк Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання дій протиправними та скасування рішень,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Левко Т.Ю.,

час ухвалення рішення - 09:48:10,

місце ухвалення рішення - м. Виноградів,

дата складання повного тексту рішення - 20 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо неоприлюднення проектів рішень Теківської сільської ради сімнадцятої сесії сьомого скликання від 23 червня 2017 року за 20 днів до дати їх розгляду та визнати протиправними та скасувати рішення від 23 червня 2017 року № 220 «Про структуру і чисельність апарату сільської ради» та № 221 «Про затвердження штатного розпису на 26 травня 2017 року».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що працює на посаді землевпорядника у Теківській сільській раді. 23 червня 2017 року Теківська сільська рада провела сімнадцяту сесію сьомого скликання, на якій було прийнято ряд рішень, про які ніхто з мешканців села не знав, жодний проект рішення не був оприлюднений завчасно. Зокрема, прийнято рішення № 220 «Про структуру і чисельність апарату сільської ради» та рішення № 221 «Про затвердження штатного розпису на 26 травня 2017 року». Рішенням № 220 від 23 червня 2017 року «Про структуру і чисельність апарату сільської ради» вирішено: затвердити структуру і чисельність апарату сільської ради; сільському голові при запровадженні змін в організації праці забезпечити дотримання прав працівників апарату сільської ради; доручити головному бухгалтеру сільської ради розробити штатний розпис відповідно до затвердженої структури і чисельності апарату; затвердити посадові інструкції працівників апарату сільської ради; визнати таким, що втратило чинність рішення сільської ради від 12 січня 2017 року №177. Головний бухгалтер сільської ради відразу розробила штатний розпис і через декілька хвилин на сесії було прийнято наступне рішення № 221 від 23 червня 2017 року, яким вирішено затвердити штатний розпис станом на 26 травня 2017 року в кількості 7 штатних одиниць, серед яких відсутня така посада, як «землевпорядник». Через три дні позивач отримав персональне попередження спеціалісту-землевпоряднику про те, що через 2 місяці він підлягає звільненню у зв'язку із скорочення штату. В цьому попередженні міститься посилання на рішення №220, і цього ж дня він отримав на руки вищевказані рішення сесії. Вважає, що оскаржувані рішення є незаконним, такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» та підлягають скасуванню оскільки проекти таких рішень повинні були бути опублікованими та обговореними відповідно до законодавства про доступ до публічної інформації, так як стосуються не тільки бюджету громади села, але й подальшої долі всіх землекористувачів та землевласників села Теково. Крім цього, в порушення п. 6 ч. 3 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким визначено, що сільський, селищний, міський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, в тексті оскаржуваних рішень відсутній факт звернення чи внесення пропозиції зі сторони сільського голови; штатний розпис підготовлено головним бухгалтером сільської ради за позитивного висновку постійної комісії з питань планування бюджету, фінансів та контролю за проведенням приватизації. Однак, головний бухгалтер не мав повноважень готувати штатний розпис до проведення сесії 23 червня 2017 року, оскільки йому таке право було доручено тільки на самій сесії 23 червня 2017 року попереднім рішенням за № 220.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано бездіяльність Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області щодо неоприлюднення проектів рішень Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області сімнадцятої сесії сьомого скликання від 23 червня 2017 року за 20 днів до дати їх розгляду протиправною. Визнано протиправними та скасовано рішення Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області сімнадцятої сесії сьомого скликання від 23 червня 2017 року, а саме: рішення №220 «Про структуру і чисельність апарату сільської ради» та рішення № 221 «Про затвердження штатного розпису на 26 травня 2017 року».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що діями відповідача, як розпорядника інформації, порушено порядок скликання сесії сільської ради та процедуру підготовки питань до розгляду на сесії, що в свою чергу призвело до прийняття протиправних рішень, які слід скасувати. Крім цього, пунктом 6 ч. 3 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та пунктом 6 розділу 2 Регламенту Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області визначено, що сільський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури і штату виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 цього ж Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Однак, з тексту оскаржуваних рішень взагалі не вбачається факт звернення чи внесення пропозиції сільського голови щодо структури та штатного розпису сільської ради.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Теківська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що оскаржувані проекти рішень носять персональний характер та стосуються внутрішньо-організаційної діяльності ради, а законодавство України не передбачає громадського обговорення проектів рішень та строку їх оприлюднення при підготовці проектів рішень щодо організаційної структури та чисельності, штатного розпису виконавчого апарату сільської ради. Разом з тим, порушення порядку оприлюднення проекту рішення ради не може бути підставою для скасування такого рішення, а інших належних доказів, які б свідчили про те, що оскаржувані рішення є протиправними, позивачем не надано. Також зазначає, що при скликанні сесії сільської ради та її проведенні відповідачем не було порушено ні вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ні вимог Регламенту Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з 01 листопада 2002 року позивач працював на посаді землевпорядника Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

23 червня 2017 року Теківська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області провела сімнадцяту сесію сьомого скликання, на якій було прийнято ряд рішень, зокрема рішення № 220 «Про структуру і чисельність апарату сільської ради» та рішення № 221 «Про затвердження штатного розпису на 26 травня 2017 року».

Рішенням № 220 від 23 червня 2017 року «Про структуру і чисельність апарату сільської ради» вирішено: 1. Затвердити структуру і чисельність апарату Теківської сільської ради. 2. Сільському голові при запровадженні змін в організації праці забезпечити дотримання прав працівників апарату сільської ради. 3. Доручити головному бухгалтеру сільської ради розробити штатний розпис відповідно до затвердженої структури і чисельності апарату. 4. Затвердити посадові інструкції працівників апарату сільської ради. 5. Визнати таким, що втратило чинність рішення сільської ради від 12 січня 2017 року №177 Про затвердження штатного розпису на 01 січня 2017 року.

Рішенням № 221 від 23 червня 2017 року «Про затвердження штатного розпису на 26 травня 2017 року» затверджено штатний розпис Теківської сільської ради в кількості 7 штатних одиниць, серед яких посада землевпорядник відсутня, натомість введено посаду спеціаліст-юрисконсульт.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» зі змінами та доповненнями.

Частинами 2, 3 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Частиною 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження голови сільської ради, зокрема, останній вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Зокрема слід зазначити, що пунктами 3, 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск, затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 цього Закону передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Частиною 3 цього Закону визначено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Рішенням Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 6 від 17.11.2015 року затверджено Регламент сільської ради (надалі - Регламент).

Частиною 4 Регламенту визначено, що розпорядження сільського голови про скликання сесії доводиться до відома депутатів не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається винести на розгляд ради.

Також, частиною 6 Регламенту передбачено, що сільський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури і штатів виконавчого органу ради, апарату ради та її виконавчого комітету.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на посаді землевпорядника Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

23 червня 2017 року Теківська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області прийняла рішення № 220 «Про структуру і чисельність апарату сільської ради».

Рішенням № 221 від 23 червня 2017 року «Про затвердження штатного розпису на 26 травня 2017 року» було затверджено штатний розпис Теківської сільської ради в кількості 7 штатних одиниць, серед яких посада землевпорядник відсутня, натомість введено посаду спеціаліст-юрисконсульт.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вважав, що оскаржувані рішення були прийняті відповідачем з порушенням процедури, визначеної нормами чинного законодавства, зокрема норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Однак колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції виходячи з наступного.

Стосовно доводів позивача про порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині не оприлюднення проекту оскаржуваних рішень, що підлягають обговоренню, колегія суддів зазначає таке.

Як зазначено вище, розпорядники інформації (в даному випадку - Теківська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області) зобов'язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Внутрішніми документами, що застосовують для регулювання трудової діяльності є Правила внутрішнього трудового розпорядку, Колективний договір, Положення про структурні підрозділи організації, Посадові інструкції, плани та графіки виконання робіт, тощо.

На основі нормативних актів вищого рівня розробляються внутрішньо- організаційні документи, що створюють правові рамкові умови для регулювання трудової діяльності підприєства, організації.

На практиці використовується таке поняття, яке містить юридичний словник: «Штатний розпис - це документ, який установлює на даному підприємстві, в установі, організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді» (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 27 червня 2007 року № 162/06/187-07).

Визначення терміну «штатний розпис» міститься в Наказі Головного управління державної служби України «Про затвердження нової редакції Порядку підготовки організаційних документів в Головному управлінні державної служби України та його територіальних органах» від 27 жовтня 2006 року № 356. Відповідно до вказаного Наказу, штатний розпис це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів.

Провівши системний аналіз зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що структура і загальна чисельність апарату органів місцевого самоврядування та штатний розпис є внутрішнім організаційно-нормативним документом. В той же час, необхідність його складання і порядок затвердження передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже, виходячи зі змісту фактичних обставин справи та зумовленого ними оспореного правозастосування, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обов'язку в розпорядника інформації, в даному випадку - Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, оприлюднювати проекти рішень про структуру і чисельність сільської ради та штатний розпис, з огляду на те, що такі рішення є внутрішньо організаційними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неоприлюднення проектів рішень Теківської сільської ради сімнадцятої сесії сьомого скликання від 23 червня 2017 року за 20 днів до дати їх розгляду.

В той же час колегія суддів зазначає, що з огляду на те, що фінансування виплат заробітної плати працівників Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області здійснюється за рахунок бюджетних коштів, відомості про структуру і чисельність сільської ради та її штатний розпис не передбачають зазначення персональних даних осіб, які займають відповідні посади за цим штатним розписом, така інформаціє не є інформацією з обмеженим доступом, а відтак може бути надана для ознайомлення за відповідними запитами.

Стосовно доводів позивача про те, що сільським головою Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області в порушення норм статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не вносились на розгляд сесії ради пропозиції щодо структури апарату ради та її штату колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до протоколу засідання сімнадцятої сесії сьомого скликання Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 23.06.2017 року саме сільський голова інформував про структуру і чисельність апарату сільської ради та затвердження штатного розпису (том 1, а.с.209).

Також, з долученого до матеріалів справи Регламенту роботи сесії сільської ради від 23.06.2017 року слідує, що прийняттю оскаржуваних рішень сільської ради № 220 та 221 передувало заслуховування сільською радою сільського голови Пенкофера М.А., який у своєму виступі зазначав про необхідність затвердження структури і чисельності апарату сільської ради та відповідного штатного розпису (том 1, а.с.210).

Стосовно посилань ОСОБА_1 на те, що головним бухгалтером було порушено процедуру підготовки штатного розпису, колегія суддів зазначає наступне.

З долучених до справи протоколу засідання постійної комісії з питань планування, бюджету, фінансів та проведення приватизації від 08.06.2017 року слідує, що до порядку денного були включені питання структури і чисельності апарату сільської ради та питання затвердження штатного розпису. При цьому, у протоколі зазначено, що за результатами оприлюдненої інформації, до сільської ради та постійної комісії пропозицій і зауважень від громадян, громадських організацій та трудових колективів по вищезазначених питаннях не надходило. За результатами заслуховування головного бухгалтера сільської ради ОСОБА_15 та розгляду пропозицій голови сільської ради, комісією було сформовано висновки та рекомендації (том 1, а.с.211-212).

Колегія суддів також відхиляє доводи позивача про те, що в порушення вимог статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відома депутатів і населення не було доведено інформацію про скликання сесії ради, оскільки в матеріалах справи міститься розпорядження Теківського сільського голови № 24 від 12.06.2017, відповідно до якого повідомлялось про скликання сесії 23.06.2017 року о 15.00 год в приміщенні адміністративного будинку сільської ради.

Отже, виходячи зі змісту фактичних обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів приходить до висновку про те, що при скликанні сімнадцятої сесії Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області було дотримано приписи Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Теківської сільської ради.

Стосовно доводів позивача про те, що посада землевпорядника є необхідною у Теківській сільській раді, та про те, що у відповідача є наявні фінансові можливості для збереження такої посади у штаті ради колегія судді вважає за необхідне зазначити наступне.

Прийняття рішення про структуру і чисельність апарату сільської ради та штатного розпису є виключною компетенцією сільської ради, а відтак адміністративний суд не може втручатись в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст. 2 КАС України.

З огляду на положення КАС України, щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції відповідача.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Зокрема, у рішенні «Галфорд проти Сполученого Королівства» від 25 червня 1997 року Європейський Суд з прав людини зазначив «словосполучення «згідно із законом» не лише вимагає дотримання національного закону, а й стосується якості такого закону (рішення у справі)». «Суд нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Доменічіні проти Італії від 15 листопада 1996 року).

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, формування чисельності та структури апарату сільської ради та штатного розпису є дискреційними повноваженнями сільської ради. При цьому, при прийнятті таких рішень сільська рада повинна діяти в межах норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідної постанови Кабінету Міністрів України.

Провівши системний аналіз зазначених норм матеріально права, колегія суддів дійшла висновку про те, приймаючи рішення про структуру і чисельність апарату сільської ради та затвердивши штатний розпис сільська рада діяла у відповідності з вимогами законодавства і в межах своїх повноважень.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області задовольнити повністю.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2018 року у справі № 299/1914/17 - скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. В. Ніколін
Т. В. Онишкевич