Справа № 0840/3052/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 вересня 2018 року (об 11 год. 00 хв.)Справа № 0840/3052/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В. за участю секретаря судового засідання Аксьонової С.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (71503, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, буд. 4-А, офіс 2, ) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40, та вимог ст. 29 цього Закону;

зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком за 2016- 2017 роки у сумі 5377,90 грн., та згідно вимог ст. 29 цього Закону шляхом підвищення пенсії на 80,25% та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з липня 2004 року отримував пенсію зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 11.07.2009 позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та 14.06.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 40 та з урахуванням ч.1 ст. 29 Закону № 1058. Проте, відповідачем відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вже отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він не звертався до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій в межах одного Закону, а вперше просив призначити йому пенсію за іншим Законом, котрий передбачає інші умови та підстави призначення пенсії. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судовому засіданні на 29.08.2018. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

27.08.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 26751), в якому зазначає, що позивач з липня 2004 року та до цього часу отримує один і той же вид пенсії, а тому підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою відсутні. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, з липня 2004 року перебуває на обліку в Енергодарського обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

14.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.10).

Листом № 208/Л-1 від 27.06.2018 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, зазначивши, що позивач не має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 та ст. 29 цього Закону, оскільки вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», та зазначивши, що навіть якщо б позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то останній все одно не має право на підвищення згідно із ст. 29 цього Закону, оскільки отримує пенсію за Списком 1 відповідно до іншого Закону (а.с.11).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком (на пільгових умовах); по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, до яких зокрема відносяться застраховані особи та Пенсійний фонд, врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 9 вказаного Закону встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком (на пільгових умовах); пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, питання щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах не входить до сфери правовідносин, що регулюється Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, суд зазначає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 не мав права на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд зауважує, що пенсія за віком на пільгових умовах це спеціальна пенсія для конкретного визначеного кола осіб, передбачених спеціальними законами України, а пенсія за віком загальна визначена пенсія для усіх категорій осіб.

При цьому, суд вважає за необхідне вказати, що орган Пенсійного фонду України, як державний орган, що реалізує право громадян на пенсійне забезпечення, їх посадові та службові особи, зобов'язані неухильно дотримуватись прав громадян при призначенні і виплаті пенсій, вживати заходи щодо попередження їх порушення, надавати допомогу громадянам у витребуванні та оформленні необхідних для призначення пенсії документів.

Згідно із частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 вказаного Закону регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення», а пенсії за віком врегульовано Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що вказані пенсії є різними видами пенсії, передбаченими різними законами.

Верховний Суд України у постанові від 06.03.2018 по справі № 185/1474/17 (2-а/185/161/17) висловив позицію, що пенсія за віком передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше, тож суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії на загальних підставах відповідно до Закону України № 1058.

Отже, в даному випадку відбувся не перехід з одного виду пенсії на інший, а призначення нової пенсії.

Таким чином, в даному випадку відповідач мав керуватися, положеннями частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону №1058, особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позивач набув права на вихід на пенсію за віком з 11.07.2009, а фактично скористався таким правом лише з 14.06.2018, при цьому продовжував працювати та сплачувати страхові внески, то відповідно має право на отримання пенсії з підвищенням розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Однак, суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, щодо перерахунку пенсії, а саме як просить позивач шляхом підвищення пенсії на 80,25%, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.45 Закону України №1058, якою встановлено, що перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою 14.06.2018, перерахунок призначеної йому пенсії за віком необхідно здійснити з 01.06.2018.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 24.07.2018 № П301/6742904/1.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (71503, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська, буд. 4-А, офіс 2, ) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40, 29 цього Закону.

Зобовязати Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.06.2018 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком за 2016- 2017 роки, та провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.09.2018.

Суддя Ю.В. Калашник