Справа № 0440/6123/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Справа № 0440/6123/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В.,
одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої
служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській
області про визнання протиправною та скасування постанови,-
14.08.2018р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 05.07.2018 р. про стягнення виконавчого збору, винесену в межах виконавчого провадження №54805889.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова державного виконавця Петрова О.В. від 05.07.2018 р. про стягнення виконавчого збору від 05.07.2018 року є протиправною та незаконною, оскільки винесена всупереч вимогам ч.2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».
16.08.2018 р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву без руху, у зв'язку з ненаданням заяви про поновлення строку звернення до суду та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
У звязку з виправленням позивачем вказаних в ухвалі суду від 16.08.2018 р.недоліків позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 р. у даній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з 17.09.2018р. та надано відповідачу строк до 14.09.2018р. для подання письмового відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову.
14.09.2018р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволені позову відмовити.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.09.2016р. по справі №208/2300/16 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за договором позики грошові кошти в сумі 853 833,91 грн., на виконання якого 25.10.2016 р. Заводським районним судом міста Дніпродзержинська видано виконавчий лист.
02.10.2017р. державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54805889 з примусового виконання виконавчого листа виданого 25.10.2016 р. Заводським районним судом міста Дніпродзержинська по справі №208/2300/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошовий коштів за договором позики в сумі 853833,91 грн. та постанову про арешт майна боржника.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закону України № 1404-VIII , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Положеннями ч.1 ст. 13 Закону України №1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 27 Закону України № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII, стягувачем ОСОБА_3 на адресу Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області направлено заяву від 28.04.2018р. про повернення виконавчого листа стягувачу без подальшого виконання, у звязку з повним погашенням ОСОБА_1 заборгованості в сумі 853833,91 грн. в добровільному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону України №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, вищезазначеною статтею передбачена підстава для державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору у разі повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VІІІ.
Проте, для того, щоб визначитись із сумою виконавчого збору, необхідно проаналізувати ч. 2 ст. 27 Закону України № 1404-VІІІ, якою передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10% суми: фактично стягнутої; повернутої; або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Суд звертає увагу, що в даній справі виконавчий документ повернуто у звязку із заявою стягувача про повернення виконавчого документа, тому обставини, які є підставою для визначення суми виконавчого збору не настали, оскільки державним виконавцем фактично не стягнута, не повернута сума заборгованості стягувачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ).
Частиною 2 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Таким чином, оскільки підставами для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а в даній справі виконавчий документ повернуто у звязку із заявою стягувача про повернення виконавчого документа, суд вважає, що обставини, які є підставою для визначення суми виконавчого збору не настали, оскільки державним виконавцем фактично не стягнута, не повернута сума заборгованості стягувачу, доказів понесення витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, відповідачем не надано.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 853,86 грн., що документально підтверджується квитанцією № 034410050 від 09.08.2018р.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 853,86 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 17.09.2018р. Помічник судді З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_6