Справа № 805/1877/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року справа №805/1877/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Блохіна А.А., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання Токарева А.Г.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, довіреність № Юр-38/17 від 01.12.2017 року,

представника відповідача ОСОБА_3, довіреність від 28.08.2018 року № 76,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі № 805/1877/18-а (головуючий 1 інстанції Смагар С.В. повний текст складено 15 червня 2018 року у приміщенні суду вул. Добровольського, 1, м. Словянськ) за позовом Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 2 березня 2018 року № 17,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року, Приватне акціонерне товариство «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (далі позивач, ПрАТ «ВАВК», підприємство) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 2 березня 2018 року № 17 (том 1, а.с.4-19).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року позов задоволено (том 2, а.с. 123-126).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 2 березня 2018 року № 17, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 3007737 грн., з яких за податковим зобовязанням на суму 2005158 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1002579 грн.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» витрати по сплаті судового збору у розмірі 45116 грн. 06 коп.

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що за результатами проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача, податковим органом складено акт перевірки від 09.02.2018 року № 114/05-99-14-17/00191721 в якому відповідачем зроблений висновок про не підтвердження господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «Компанія Меткорн», ТОВ «Норд Трейдінг» на підставі наданих до перевірки договорів та документів.

Вважає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Звертає увагу, що під час перевірки правильності визначення податкового кредиту за червень 2017 року встановлено декларування ПрАТ «ВАВК» податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Норд Трейдінг» на суму ПДВ 1 423 606,40 грн., та ТОВ «Компанія Меткорн» на суму ПДВ 581 562,00 грн. За даними позивача, сума податкового кредиту по наведеним контрагентам відповідно до додатку 5 декларації з ПДВ за період червень 2017 року, складає 2 005 158грн., усього податкового кредиту зазначеного у рядку 17 декларації складає 4 383 109грн. Проведеною перевіркою відображеного показника у рядку 17 Декларації ПДВ на підставі наданих до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, також з урахуванням даних Інтегрованої автоматизованої інформаційної системи ДПС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних, та податкової інформації, встановлено завищення відображеного показника у рядку 17 Декларації ПДВ «Усього податковий кредит» на суму 2 005 158грн. за червень 2017 року, в наслідок порушень зазначених у акті перевірки.

Посилається на абзаци 1 та 2 пункту 198.6 статті 198 ПК України відповідно до яких не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (том 2, а.с. 131-136).

Від позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що висновки контролюючого органу про непідтвердженість господарських операцій з контрагентами ґрунтуються виключно на даних, що містяться в податкових базах ДФС, та з посиланням на наявність ухвал слідчих судів з процесуальних питань під час досудового розслідування у справах щодо третіх осіб, та які не є належними доказами в розумінні податкового законодавства, якими б встановлювались певні обставини, зокрема щодо наявності правопорушень з боку ПрАТ «ВАВК», без дослідження первинних документів контрагентів, без залучення субєктів господарювання до зустрічної звірки тощо. Реальність господарських операцій між ПрАТ «ВАВК» та його контрагентами ТОВ «НОРД ТРЕЙДІНГ» та ТОВ «Компанія Меткорн» обумовлена вчиненням правочинів, спрямованих на досягнення господарської мети, економічної доцільності, а також використанням отриманих товарів у подальшій діяльності підприємства, що підтверджується первинними та бухгалтерськими документами наданими підприємством контролюючому органу до та під час перевірки.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні, проти чого заперечував представник позивача, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Суд, заслухав суддю доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формування ПрАТ «ВАВК» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00191721, перебуває на податковому обліку у Волноваській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, основний вид економічної діяльності: 23.20 Виробництво вогнетривких виробів (том 2 а.с. 10-12).

Судами встановлено, що у період з 15 січня 2018 року по 2 лютого 2018 року згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України (далі ПК України) та на підставі наказів від 11 січня 2017 року № 27 та від 22 січня 2017 року № 82 відповідачем була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань достовірності віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за період з 1 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, за результатами якої був складений акт від 9 лютого 2017 року № 114/05-99-14-17/00191721 (надалі акт перевірки, том 1 а.с. 25-39).

За результатами перевірки (висновок акту стор. 29) відповідачем встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, зокрема, підпункту «а» пункту 198.1, абзаців першого та другого пункту 198.3 статті 198, пункту 200.2 статті 200 ПК України, в результаті чого знижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, внаслідок завищення податкового кредиту на суму 2005158 грн., у тому числі за червень 2017 року у сумі 2005158 грн (том 1 а.с. 39).

За висновками акту перевірки встановлено порушення підпункту «а» пункту 198.1, абзаців першого та другого пункту 198.3 статті 198, пункту 200.2 статті 200 ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нарахована пеня) на підставі пункту 123.1 статті 123, підпункту «б» пункту 129.1 статті 129 ПК України, у звязку з цим, з підпунктом 54.3.2, 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 2 березня 2018 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання на суму 3007137 грн., з яких за податковим зобовязанням на суму 2005158 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1002579 грн (том 1 а.с. 39).

15 лютого 2018 року за вихідним № 343 позивачем до відповідача були надані заперечення на акт перевірки від 9 лютого 2018 року, які були отримані відповідачем 16 лютого 2018 року, про що свідчить відбиток штампу відповідача (том 1 а.с. 40-45).

27 лютого 2018 року за вихідним № 8787/8/05-99-14-14 відповідачем до позивача був направлений лист щодо розгляду заперечень позивача, яким заперечення до акту в частині незгоди позивача з висновками по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «Норд Трейдінг» та ТОВ «Компанія Меткорн» залишено без змін. Зазначений лист позивач отримав 7 березня 2018 року за вхідним № 236, про що свідчить відбиток штампу позивача (том 1 а.с. 46-48).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі Закон № 996-ХІV) визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХІV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Долучені до матеріалів справи податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підтверджують право позивача і правильність формування ним податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України.

Судами встановлено та підтвержено матеріалами справи, що 5 червня 2017 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Норд Трейдінг» як постачальником укладено договір поставки № ЮР-222/17, відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати покупцеві товарно-матеріальні цінності за ціною та в асортименті та кількості, які узгоджуються сторонами в специфікаціях, накладних, а покупець прийняти та оплатити його на умовах, встановлених договором (том 1 а.с. 49-50).

Разом з тим, 16 червня 2017 року між вказаними покупцем та постачальником була укладена додаткова угода № 1 до договору № ЮР-222/17 від 05 червня 2017 року відповідно до якої доставка товару здійснюється за рахунок постачальника (том 1 а.с.51).

Відповідно до специфікації № 1 від 7 червня 2017 року до договору від 5 червня 2017 року позивачем було придбано пресформи на загальну суму 8541638 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ на суму 1423606 грн. 40 коп (том 1 а.с. 52).

На виконання умов договору від 5 червня 2017 року позивачем були отримані податкові, видаткові накладні від 16 червня 2017 року на суму 246024 грн., у тому числі ПДВ на суму 41004 грн., на суму 583128 грн., у тому числі ПДВ на суму 97188 грн., на суму 608832 грн., у тому числі ПДВ на суму 101472 грн., від 19 червня 2017 року на суму 410040 грн., у тому числі ПДВ на суму 68340 грн., на суму 37468 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ на суму 6244 грн. 80 коп., на суму 134160 грн., у тому числі ПДВ на суму 22360 грн., від 20 червня 2017 року на суму 375264 грн., у тому числі ПДВ на суму 62544 грн., на суму 134160 грн., у тому числі ПДВ на суму 22360 грн., на суму 388752 грн., у тому числі ПДВ на суму 64792 грн., на суму 103104 грн.. у тому числі ПДВ на суму 17184 грн., від 21 червня 2017 року на суму 304416 грн., у тому числі ПДВ на суму 50736 грн., на суму 375264 грн., у тому числі ПДВ на суму 62544 грн., на суму 123012 грн., у тому числі ПДВ на суму 20502 грн., на суму 37468 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ на суму 6244 грн. 80 коп., на суму 268320 грн., у тому числі ПДВ на суму 44720 грн., від 22 червня 2017 року на суму 500352 грн., у тому числі ПДВ на суму 83392 грн., на суму 134160 грн., у тому числі ПДВ на суму 22360 грн., на суму 304416 грн., у тому числі ПДВ на суму 50736 грн., на суму 37468 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ на суму 6244 грн. 80 коп., на суму 34368 грн., у тому числі ПДВ на суму 5728 грн., від 23 червня 2017 року на суму 388752 грн., у тому числі ПДВ на суму 64792 грн., на суму 123012 грн., у тому числі ПДВ на суму 20502 грн., на суму 304416 грн., у тому числі ПДВ на суму 50736 грн., на суму 37468 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ на суму 6244 грн. 80 коп., на суму 34368 грн., у тому числі ПДВ на суму 5728 грн., від 26 червня 2017 року на суму 37468 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ на суму 6244 грн. 80 коп., на суму 34368 грн., у тому числі ПДВ на суму 5728 грн., на суму 388752 грн., у тому числі ПДВ на суму 64792 грн., на суму 500352 грн., у тому числі ПДВ на суму 83392 грн., від 27 червня 2017 року на суму 388752 грн., у тому числі ПДВ на суму 64792 грн., на суму 123012 грн., у тому числі ПДВ на суму 20502 грн., на суму 37468 грн. 80 коп., у тому числі ПДВ на суму 6244 грн. 80 коп., на суму 34368 грн., у тому числі ПДВ на суму 5728 грн., від 29 червня 2017 року на суму 123012 грн., у тому числі ПДВ на суму 20502 грн., на суму 500352 грн., у тому числі ПДВ на суму 83392 грн., на суму 77112 грн., у тому числі ПДВ на суму 12852 грн., на суму 74937 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 12489 грн. 60 коп., від 30 червня 2017 року на суму 82008 грн., у тому числі ПДВ на суму 13668 грн., на суму 34368 грн., у тому числі ПДВ на суму 5728 грн., на суму 77112 грн., у тому числі ПДВ на суму 12852 грн. Крім того, факт виконання умов договору від 5 червня 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи прибутковими ордерами від 16 червня 2017 року № 165, № 166, № 167, від 19 червня 2017 року № 168, № 169, № 170, від 20 червня 2017 року № 171, № 172, № 173, № 174, від 21 червня 2017 року № 175, № 176, № 177, № 178, № 179, від 22 червня 2017 року № 180, № 181, № 183, № 184, від 23 червня 2017 року № 185, № 186, № 187, № 188, № 189, від 26 червня 2017 року № 190, № 191, № 192, № 193, від 27 червня 2017 року № 194, № 195, № 196, № 197, № 198, № 199, № 200, № 201, від 30 червня 2017 року № 202, № 203, № 204, товарно-транспортними накладними від 16 червня 2017 року № 35, від 19 червня 2017 року № 46, від 20 червня 2017 року № 49, від 21 червня 2017 року № 52, від 22 червня 2017 року № 60, від 23 червня 2017 року № 65, від 26 червня 2017 року № 70, від 27 червня 2017 року № 72, від 29 червня 2017 року № 84, від 30 червня 2017 року № 88 (том 1 а.с. 54-140).

Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2016 рік позивачем була виписана довіреність № 165-204, строком дії з 16 червня 2017 року по 30 червня 2017 року на водія ОСОБА_4 (том 1 а.с. 183-185), що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 5 червня 2017 року.

Про факт використання отриманих товарів у подальшій діяльності підприємства свідчать, наявні в матеріалах справи, вимоги від 3 липня 2017 року № 2, від 4 липня 2017 року № 3, від 5 липня 2017 року № 4, від 6 липня 2017 року № 5, від 7 липня 2017 року № 6, від 11 липня 2017 року № 8, від 17 липня 2017 року № 10, від 20 липня 2017 року № 11, від 3 серпня 2017 року № 3, від 4 серпня 2017 року № 5, від 7 серпня 2017 року № 6, від 14 серпня 2017 року № 8, від 15 серпня 2017 року № 9, від 18 серпня 2017 року № 15, від 6 вересня 2017 року № 4, технічні характеристики комплектів пресформ для виготовлення ковшевих вогнетривів (том 1 а.с. 186-199).

Крім того, факт подальшого використання придбаної продукції у контрагента узгоджується з основним видом господарської діяльності позивача, зазначеного у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме виробництво вогнетривких виробів, що також підтверджується актами списання отриманих від контрагентів пресформ, долучених до матеріалів справи (том 2 а.с. 92-94).

Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, про що свідчить звіт по банківській виписці по контрагенту ТОВ «Норд Трейдинг» за період з 1 червня 2017 року по 31 грудня 2017 року на загальну суму 2608486 грн. 02 коп., лист позивача до контрагента ТОВ «Норд Трейдинг» від 10 листопада 2017 року № 324, в якому повідомляється про перерахунок грошових коштів за пресформи за платіжними дорученнями, а також платіжні доручення від 11 липня 2017 року № 4561 на суму 165368 грн. 16 коп., від 14 липня 2017 року № 4620 на суму 188195 грн. 89 коп., від 17 липня 2017 року № 4687 на суму 200000 грн., від 18 липня 2017 року № 4714 на суму 428724 грн. 35 коп., від 10 серпня 2017 року № 5320 на суму 100000 грн., від 11 серпня 2017 року № 5362 на суму 100000 грн., від 14 серпня 2017 року № 5371 на суму 100000 грн., від 15 серпня 2017 року № 5415 на суму 76816 грн., від 29 серпня 2017 року № 5743 на суму 71925 грн. 60 коп., від 1 вересня 2017 року № 5842 на суму 89832 грн. 48 коп., від 8 вересня 2017 року № 6038 на суму 66493 грн. 92 коп., від 11 вересня 2017 року № 6086 на суму 117553 грн. 92 коп., від 12 вересня 2018 року № 6100 на суму 74398 грн. 56 коп., від 2 жовтня 2017 року № 6677 на суму 113048 грн. 22 коп., від 3 жовтня 2017 року № 6726 на суму 51329 грн. 10 коп., від 4 жовтня 2017 року № 6756 на суму 77147 грн. 52 коп., від 12 жовтня 2017 року № 6937 на суму 83763 грн. 56 коп., від 13 жовтня 2017 року № 7015 на суму 50000 грн., від 17 жовтня 2017 року № 7037 на суму 50000 грн., від 18 жовтня 2017 року № 7058 на суму 15428 грн. 40 коп., від 24 жовтня 2017 року № 7251 на суму 47774 грн. 22 коп., від 25 жовтня 2017 року № 7337 на суму 15809 грн. 28 коп., від 26 жовтня 2017 року № 7369 на суму 50411 грн. 40 коп., від 27 жовтня 2017 року № 7429 на суму 29591 грн. 34 коп., від 31 жовтня 2017 року № 7483 на суму 33992 грн. 16 коп., від 1 листопада 2017 року № 7498 на суму 65839 грн. 80 коп., від 6 листопада 2017 року № 96 на суму 28292 грн. 75 коп.. від 2 листопада 2017 року № 7564 на суму 63193 грн. 48 коп., від 7 листопада 2017 року № 7562 на суму 33992 грн. 17 коп., від 10 листопада 2017 року № 7796 на суму 18563 грн. 74 коп (том 1 а.с. 200).

Судом встановлено, що 14 червня 2017 року між позивачем, як покупцем та Товаристом з обмеженою відповідальністю «Компанія Меткорн», як постачальником був укладений договір поставки № ЮР-227/17, відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати покупцеві товарно-матеріальні цінності за ціною та в асортименті та кількості, які узгоджуються сторонами в специфікаціях, накладних, а покупець прийняти та оплатити його на умовах, встановлених договором (том 1 а.с. 202, 203).

Відповідно до специфікації № 1 від 15 червня 2017 року до договору від 14 червня 2017 року позивачем було придбано пресформи на загальну суму 3489312 грн., у тому числі ПДВ на суму 581552 грн (том 1, а.с. 205).

На виконання умов договору від 14 червня 2017 року позивачем були отримані податкові, видаткові накладні від 19 червня 2017 року на суму 750528 грн., у тому числі ПДВ на суму 125088 грн., від 20 червня 2017 року на суму 308448 грн., у тому числі ПДВ на суму 51408 грн., від 21 червня 2017 року на суму 388752 грн., у тому числі ПДВ на суму 64792 грн., від 22 червня 2017 року на суму 388752 грн., у тому числі ПДВ на суму 64792 грн., від 23 червня 2017 року на суму 536640 грн., у тому числі ПДВ на суму 89440 грн., від 26 червня 2017 року на суму 304416 грн., у тому числі ПДВ на суму 50736 грн., від 27 червня 2017 року на суму 304416 грн., у тому числі ПДВ на суму 50736 грн., від 29 червня 2017 року на суму 304416 грн., у тому числі ПДВ на суму 50736 грн., від 30 червня 2017 року на суму 202944 грн., у тому числі ПДВ на суму 33824 грн.

Крім того, факт виконання умов договору від 14 червня 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи прибутковими ордерами від 19 червня 2017 року № 205, від 20 червня 2017 року № 206, від 21 червня 2017 року № 207, від 22 червня 2017 року № 208, від 23 червня 2017 року № 209, від 26 червня 2017 року № 210, від 27 червня 2017 року № 211, від 29 червня 2017 року № 212, від 30 червня 2017 року № 213, товарно-транспортними накладними від 19 червня 2017 року № 19, від 20 червня 2017 року № 18, від 21 червня 2017 року № 21, від 22 червня 2017 року № 20, від 23 червня 2017 року № 21, від 26 червня 2017 року № 22, від 27 червня 2017 року № 23, від 29 червня 2017 року № 24, від 30 червня 2017 року № 25, актами від 31 липня 2017 року, від 29 вересня 2017 року (том 1, а.с. 207-231) .

Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2016 рік позивачем була виписана довіреність № 165-204, строком дії з 16 червня 2017 року по 30 червня 2017 року на водія ОСОБА_4, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 14 червня 2017 року (том 1 а.с. 243-245).

Про факт використання отриманих товарів у подальшій діяльності підприємства свідчать, наявні в матеріалах справи, технічні характеристики комплектів пресформ для виготовлення ковшевих вогнетривів (том 2, а.с. 100-114).

Крім того, факт подальшого використання придбаної продукції у контрагента узгоджується з основним видом господарської діяльності позивача, зазначеного у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме виробництво вогнетривких виробів.

Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, про що свідчить платіжні доручення від 14 липня 2017 року № 4619 на суму 401270 грн. 88 коп., від 1 серпня 2017 року № 5112 на суму 200000 грн., від 2 серпня 2017 року № 5139 на суму 1000000 грн., від 9 серпня 2017 року № 5307 на суму 78310 грн., від 29 серпня 2017 року № 5742 на суму 58852 грн. 86 коп., від 30 серпня 2017 року № 5769 на суму 44706 грн. 48 коп., від 4 вересня 2017 року № 5875 на суму 77714 грн. 70 коп., від 13 вересня 2017 року № 6122 на суму 56557 грн. 92 коп., від 19 вересня 2017 року № 6315 на суму 29267 грн. 04 коп (том 2, а.с. 67-75).

Крім того, судами встановлено, що 11 жовтня 2017 року за вихідним № 26145/10/05-99-14-17 та за № 26166/10/05-99-14-17 відповідачем до позивача були направлені листи про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) стосовно здійснення господарської діяльності позивача та його контрагентів. Листами від 23 листопада 2017 року за вихідними № 2376 та № 2377 позивач направив на адресу відповідача інформацію та засвідчені копії запитуваних документів, що її підтверджують.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі Закон № 996). Відповідно до статті 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Долучені до матеріалів справи податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підтверджують право позивача і правильність формування ним податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем були здійснені запити до ГУ ДФС у Дніпропетровській області про проведення зустрічної звірки від 12 жовтня 2017 ороку № 8645/7/05-99-14-18-16 ТОВ «Норд Трейдінг», від 12 жовтня 2017 року № 8672/7/05-99-14-18-16 ТОВ «Компанія Меткорн», однак відповіді на них не отримані.

Суд зазначає, що акти чи податкові інформації не є тим самим, що і результати проведеної зустрічної звірки, які є джерелом отримання податкової інформації, що статтею 83 Податкового кодексу України визначене в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків. Суд також зазначає, що податковими органами взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-ІV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відтак, належними та допустимими доказами відсутності платника податків за його місцезнаходженням у даному випадку є відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено. Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Податковий кодекс України також не зобовязує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем).

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Отже, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни може призводити до правових наслідків саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Отже доводи апелянта з цього приводу не підлягають задоволенню.

Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд зазначає, що на час розгляду справи податковим органом не надані суду належні докази нереальності господарських відносин позивача з ТОВ «Норд Трейдінг» та ТОВ «Компанія Меткорн». Також не існує судових рішень, якими ці контрагенти визнані фіктивними, а їх установчі документи - недійсними, на час дії угод контрагенти були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Посилання апелянта на кримінальні провадження № 0000052 та 0000345, не є належним доказом фіктивності господарських операцій позивача, оскільки стосується порушення вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності службовими особами контрагентів з іншими контрагентами та за інших обставин справи, ніж зазначений в акті перевірки податкового органу по цій справі.

Таким чином, з урахуванням існуючих обставин та документальних їх підтверджень, висновок ГУ ДФС у Донецькій області щодо нереальності вищевказаних господарських операцій позивача є безпідставним.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи , що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого податкового законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення від 2 березня 2018 року № НОМЕР_1 в порядку частини 2 статті 77 КАС України.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 195, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі № 805/1877/18-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 2 березня 2018 року № 17 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі № 805/1877/18-а залишити без змін.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

ОСОБА_5