Справа № 712/1165/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2018 року

м.Київ

справа № 712/1165/17

адміністративне провадження № К/9901/20340/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Черкаській області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2017р. (суддя - Пироженко В.Д.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017р. (судді - Шурко О.І., Василенко Я.М., Степанюк А.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та зобов'язати відповідача призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ в сумі 275600 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він є звільненим зі служби в органах поліції в запас через хворобу, з 11.11.2016р. йому встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2017р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017р., позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову відповідача у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ в сумі 130500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодились позивач та відповідач, подали касаційні скарги, в яких посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а постанову суду першої інстанції змінити в частині розміру одноразової грошової допомоги в сумі 275600 грн. Відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги, позивач посилається на те, що за колишніми працівниками міліції, яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Позивач вважає, що факт проходження ним після звільнення з органів внутрішніх справ служби в органах національної поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оскільки інвалідність йому встановлена внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби саме в органах внутрішніх справ, а тому суди першої та апеляційної інстанцій, на думку позивача, прийшли до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині розміру зазначеної допомоги в сумі 130500 грн.

Відповідач в обгрунтування своєї касаційної скарги посилається на те, що інвалідність позивача настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції, а необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги згідно Закону України «Про Національну поліцію» є встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах поліції.

Заперечення на касаційні скарги до суду не надходили.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону від 13.02.2015р. №208-VIII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

07.11.2015р. втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ та набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIІI.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Підпунктом «б» пункту 4 частини 1 статті 99 цього Закону визначено розмір одноразової грошової допомоги поліцейським внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності, II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено від 11.01.2016р. №4 Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно п.п. 4 пункту 5 Розділу І цього Порядку №4, зі змінами, внесеними наказом МВС України від 12.09.2016р. №916, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач у періоди з 1994 року по 1996 рік проходив службу в Збройних Силах України, з 19.08.2004р. - по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015р. по 11.03.2016р. - в органах Національної поліції України.

Наказом ГУ Національної поліції в Черкаській області від 11.03.2016р. №33 о/с позивача звільнено зі служби в органах поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.

Відповідно до свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 02.03.2016р. №40 позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, та встановлено, що захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки до Акта огляду МСЕК серії 12 ААА №533543 від 14.11.2016р. позивачу з 11.11.2016р. встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС, інвалідність встановлена безтерміново.

Згідно довідки Міністерства охорони здоров'я України про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №022733 позивачу встановлено 80% ступінь втрати професійної працездатності.

29.11.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 29.12.2016р. Головне управління Національної поліції в Черкаській області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до положень статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку від 11.01.2016р. №4 допомога призначається і виплачується особам, яким встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

На даний час вказаними нормативно-правовими актами не визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, яким встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статей 97 - 100 Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 11.01.2016р. №4 у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в розмірі 130500 грн.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи наведені у касаційних скаргах, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», так і статті 97 Закону «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності, а тому правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015р. - часу набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Оскільки інвалідність позивачу встановлена згідно Акту огляду МСЕК від 14.11.2016р. з 11.11.2016р., а тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850 застосуванню не підлягають.

З огляду на наведені обставини суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийшли до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про Національну поліцію», а не Закону України «Про міліцію», та у розмірі, передбаченому статтею 99 цього Закону, 90-кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов до висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2017р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук