Справа № 818/1477/18
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2018 р. Справа № 818/1477/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,
предствників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" Садівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, який його представники підтримали та уточнили в ході розгляду справи, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення гаражу площею 190,1 кв.м, розташованого за адресою: м.Суми, проспект Курський, 18-18а, придбавши зазначене майно з прилюдних торгів.
Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.10.2012р. та рішення апеляційного суду Сумської області від 27.11.2012 у цивільній справі №1806/2-4188/2012, за позивачем визнано право власності на 27/100 частин майнового комплексу, що складається із нежитлового приміщення гаража літ.»Е», площею 190,1 кв.м. за адресою: м.Суми, проспект Курський, 18-18а. Інша частина майнового комплексу, що складається із столярної майстерні літ.»В-1», площею 645,5 кв.м, склад-ангар літ.»Р-1», площею 435,5 кв.м, належить ОСОБА_4
Позивач просить визнати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на майновий комплекс за ОСОБА_4 протиправним та скасувати його, зазначаючи, що державним реєстратором порушені вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. N 484). Так, державним реєстратором не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та не встановлено відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.
Відповідач в судове засідання не з»явився, подав відзив на позов, в якому зазначив, що дії державного реєстратора під час розгляду заяви ОСОБА_4 та прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідають вимогам закону. Державний реєстратор не знав і не міг знати, що вже зареєстроване право власності на частку майнового комплексу, оскільки заявник не надав відповідних документів.
Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_6, в останнє судове засідання не з»явився, надав заперечення проти позовних вимог, зазначивши, що у ОСОБА_3 на праві власності є 27/100 гаража літ.»Е», що знаходиться за адресою: м.Суми, проспект Курський,18-18а, цілісний майновий комплекс за адресою: м.Суми, проспект Курський,18 належить ОСОБА_4, тобто це різні об»єкти нерухомості.
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 04.04.2013 року за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на 27/100 нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Суми, проспект Курський,18-18а, яке являє собою гараж під літ.»Е», загальною площею 190,1 кв.м. підстава виникнення права власності - рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.10.2012р. та рішення апеляційного суду Сумської області від 27.11.2012 у цивільній справі №1806/2-4188/2012.
Суд не погоджується з рішенням державного реєстратора, вважає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб»єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №553) та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. N 484).
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.
Відповідно до п.4 частини 3 статті 10 Закону під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.
Так само, відповідно до п.12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №553), станом на день прийняття спірного рішення, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).
Пунктами 10-11 Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141 передбачено, що під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.
Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:
1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер; для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України; для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер;
2) за адресою об'єкта нерухомого майна / місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (ОСОБА_7 Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.
У разі здійснення пошуку з використанням назви населеного пункту зазначається адреса в межах такого населеного пункту - назва вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо) або іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).
У разі здійснення пошуку за назвою селищної, сільської ради зазначається назва селищної або сільської ради, назва іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).
Якщо у складі іменованого об'єкта міститься вулиця, зазначається також назва такої вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо);
3) за кадастровим номером земельної ділянки;
4) за номером запису.
Проте, на переконання суду, зазначені норми державним реєстратором не дотримані, а саме не встановлено відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що потягло за собою безпідставну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на майно, належне іншій особі. Як вже встановлено судом вище право власності на нежитлове приміщення, а саме гараж під літ. «Е» за адресою м.Суми, проспект Курський, 18-18а зареєстроване за позивачем ще у 2013 році на підставі виникнення права власності - рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.10.2012р. та рішення апеляційного суду Сумської області від 27.11.2012 у цивільній справі №1806/2-4188/2012. Зазначена інформація міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та могла бути встановлена державним реєстратором за умови виконання ним вимог законодавства.
Таким чином, суд вважає, що рішення державного реєстратора не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Садівської сільської ради 1104,80 грн. в рахунок відшкодування судових витрат ( а.с.3,4).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" Садівської сільської ради на користь ОСОБА_3 1104,8 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 вересня 2018 року.

Суддя Л.М. Опімах