Справа № 804/4488/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 вересня 2018 р. Справа № 804/4488/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання уповноваженого представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі №804/4488/18 за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення плати за проїзд, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач), у якому позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 (ІК НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (р/р 0002 УК м.Херсон; ; банк ГУДКСУ у Херсонській області; МФО 852010; код бюджетної класифікації: 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 20 058, 61 грн.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - №804/4488/18.

Поданий керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 адміністративний позов не відповідав вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 18 червня 2018 року був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху, шляхом надання до суду документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за подання адміністративного позову майнового характеру у відповідності до Закону України "Про судовий збір" у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

На виконання ухвали суду від 18 червня 2018 року позивач виправив вищевказані недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2018р. відкрито провадження по справі №804/4488/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні. Крім того, даною ухвалою суд також залучив до участі у справі №804/4488/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби України.

Ухвалою від 29.08.2018р. суд, зокрема, за вмотивованим клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ухвалив продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 12.09.2018р.

07.09.2018р. до суду надійшов направлений уповноваженим представником відповідача засобами поштового зв'язку відзив на позов прокурора, у прохальній частині якого представником відповідача, зокрема, заявлено клопотання про закриття провадження по справі №804/4488/18.

В обгрунтування наведеної позиції представник відповідача зазначив, що у даному випадку спірні правовідносини стосовно відшкодування завданої державі шкоди носять приватноправовий характер, у зв'язку з чим не можуть бути предметом розгляду справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції. При цьому, представник відповідача зауважив, що наведену правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 26.10.2016р. по справі №813/4972/13-а і Велика Палата Верховного Суду із даним висновком погодилась, зазначивши, що така категорія спорів підлягає до розгляду в рамках цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд вищезазначеного клопотання представника відповідача за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Проаналізувавши зміст позовних вимог та доданих до нього документів та клопотання відповідача, норми чинного законодавства, суд доходить до висновку, що вищезазначений вище адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим провадження по справі №804/4488/18 слід закрити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України на підставі направлення №006657 від 09.02.2018р. для проведення рейдової перевірки, 16.02.2018р. проведено рейдову перевірку на автомобільній ділянці 203 км + 500 м автодороги М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" (ГВК), під час проведення якої було зупинено автомобіль (DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2) з напівпричіпом (LAG, реєстраційний номер НОМЕР_3) та виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, на підставі чого складено акь проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.02.2018р., акт №0000780 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16.02.2018р. та довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю №0016453 від 16.02.2018р.

Зі змісту вказаного акту перевірки від 16.02.2018р. слідує, що під час проведення габаритно - вагового контролю вантажного автомобіля марки DAF модель 95 XF, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіпа марки LA модель G, реєстраційний номер НОМЕР_3 встановлено, що навантаження на строєн вісь становить 41, 15 т (при нормативно допустимому - 40, 00 т).

Відповідно до 91/18 від 16.02.2018р., складеного на підставі акта перевірки та довідки від 16.02.2018р. визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 600, 00 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовим спором є спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, з вищенаведених норм слідує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015р., Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015р. - Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що Укртрансбезпека виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Слід відмітити, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

При цьому, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Частиною 4 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського обєднання;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання;

3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України;

4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

У даній нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, у яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень. До компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, у яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Проте, жодним нормативним актом територіальний орган Укртрансбезпеки не наділено правом звернення саме до адміністративного суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України - вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З огляду на викладене, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 26 жовтня 2016 року у справі №813/4972/13-а, який підтримано Великою Палатою Верховного Суду в ракмках касаційного провадження по справі №820/1203/17 у постанові від 06.06.2018р.

Аналіз правових норм дає підстави вважати, що спір про стягнення з ФОП ОСОБА_1 плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів (тобто, по суті відшкодування завданої державі шкоди).

У частині 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, судом враховується і те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2016р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад цього спору, суд приходить до висновку, що даний позов не містить ознак публічно-правового спору, а витікає з цивільних правовідносин, у зв'язку з чим даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, слід роз'яснити позивачеві, що даний спір є цивільно-правовим спором та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача та необхідність закриття провадження у справі №804/4488/18 за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті стягнення плати за проїзд, оскільки зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 238, 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання уповноваженого представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі №804/4488/18 - задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №804/4488/18 за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті стягнення плати за проїзд.

Роз'яснити позивачу, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про закриття провадження по справі надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський