Справа № 810/3219/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року № 810/3219/18

Київський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Щавінського В.Р., у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області про зобов'язання вчинити певні дії.

встановив:

26.06.2018 ОСОБА_1, звернулось до суду з позовом до Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, та просить суд:

- визнати відмову Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області у наданні ОСОБА_1, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,6 га у с. Панікарча Кагарлицького району Київської області протиправною;

- зобовязати Кузьминецьку сільську раду Кагарлицького району Київської області розглянути клопотання ОСОБА_1, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення селянського господарства орієнтовною площею 1,6 га у с. Панікарча відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 відкрито провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Позивач зазначає, що відповідачем позбавлено його гарантованого Конституційного, земельного права, та гарантії соціального захисту прав на отримання земельної ділянки та надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства.

Вказує, що органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки комунальної власності у власність, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що подані позивачем графічні матеріали роздруковані з публічної кадастрової карти України та мають низьку якість, на них відсутні орієнтири, які дозволяють ідентифікувати розташування земельної ділянки, що позивач бажав відвести у власність - не позначено ні назву вулиці, ні в якій частині села вона знаходиться, не зазначено кадастрові номери сусідніх ділянок, які дали б депутатам встановити, яку саме ділянку бажає отримати позивач.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2017 ОСОБА_1 звернувся з клопотанням до Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, щодо одержання безоплатно у власність земельної ділянки розташованої на території села Панікарча, Кагарлицького району Київської області для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 1,6 га.

Відповідач виніс рішення від 30.01.2018 «Про дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» яким відмовив у наданні дозволу у звязку з тим, що згідно наданого графічного матеріалу не можливо визначити, чи перебуває дана земельна ділянка у користуванні третіх осіб.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням відповідача від 30.01.2018, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати його.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Обовязок щодо надання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача, покладено на громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації.

Таким чином, графічний матеріал одна із тих частин документації, без якої оформлення чи переоформлення прав на землю не можливе. Цей документ характеризує місце розташування земельної ділянки. Виготовлення графічного матеріалу це виготовлення документації із землеустрою при оформленні земельної ділянки у власність (користування), що регулюється Законом України «Про землеустрій».

Враховуючи вищенаведене, одним із факторів, що дозволяють встановити, чи відноситься розпорядження вказаною у клопотанні земельною ділянкою до повноважень органу місцевого самоврядування та чи відсутні накладки на вже існуючі землеволодіння (землекористування), є графічні матеріали, на яких відображені межі запитуваної земельної ділянки та по яких можливо встановити її місцезнаходження відносно інших земельних ділянок, які обтяжені правами інших осіб, чи мають обмеження у їх використанні.

При прийнятті рішення депутати враховували результати інвентаризації земель, проведеної при пошуку ділянок, що не перебувають у власності чи користуванні з ціллю забезпечення переважних прав на отримання землі учасниками антитерористичної операції з числа місцевого населення. Під час проведеної роботи не було віднайдено жодної земельної ділянки, навіть приблизної форми конфігурації, схожої на ту, що клопотав до відведення позивач. Окрім того Публічна кадастрова карта України розпочала функціонування в 2013 році, багато земельних ділянок, які громадяни отримували у власність до 2013 року не було включено до Публічної кадастрової карти України, хоча права громадян на ці ділянки посвідчені державними актами.

Оскільки надання дозволу на відведення земельної передує підготовча робота, що полягає насамперед в ідентифікації з метою встановлення відповідності місця розташування обєкта вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою, і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, а подане позивачем викопіювання не давало можливості провести таку роботу. Додані позивачем до клопотання графічні матеріали є такими, що не дозволяють прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою, не маючи можливості встановити бажане позивачем місце розташування земельної ділянки, пересвідчитись, що вона не перебуває у користуванні чи у власності третіх осіб, що містобудівна документація дозволяє відведення такої ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначається статтею 118 ЗК України.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України передбачений порядок звернення особи до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування для отримання земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність та підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Отже, для передачі земельної ділянки в користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; за наслідками розгляду цього питання відповідний орган дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків сторін в орендних правовідносинах.

Суд зазначає, що вищевказані норми Земельного Кодексу України не позбавляють позивача права самостійно звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування для отримання земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність та підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

За таких обставин суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача від 30.01.2018 не позбавляє позивача права на самостійне звернення до органу виконавчої влади для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що рішення Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 30.01.2018 «Про дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» є обґрунтованими та скасуванню не підлягають.

За таких обставин суд вважає, що оскаржуване рішення винесено правомірно, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.