Справа № 310/7049/18
Суддя: Прінь І. П.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/7049/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бердянську адміністративну справу № 310/7049/18 за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа: Бердянське обєднане управління Пенсійного Фонду в Запорізькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування позову вказує на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень ГТУЮ у Запорізькій області перебував виконавчий лист №801/8934/2012, який був виданий 27.11.2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. Постановою державного виконавця від 05.10.2015 року виконавче провадження закінчено. Позивач зазначає, що вказана постанова має бути скасована, оскільки рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до цього часу не виконано. Його пенсія розрахована зовсім з іншого періоду ніж той, який вказаний у виконавчому листі і дорівнює 60 місяцям. Пенсійний Фонд м. Бердянська розрахував його пенсію за період 190 місяців, що суперечить рішенню. Такий розрахунок зменшує коефіцієнт заробітку і відповідно розмір його пенсії. Він з цим не згоден. У звязку з цим він неодноразово подавав скарги, а також звернувся із заявою до Європейського Суду з прав людини, який визнав, що рішення національного суду не виконано, тому його справу приєднано до аналогічної - Бурміч і інші.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року, занесеної до протоколу судового засідання, до участі у справі було залучено в якості третьої особи Бердянське обєднане управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області.

Позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав. Суду додатково пояснив, що Управлінням ПФУ рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до цього часу не виконано, оскільки його пенсія розрахована за 190 місяців, а відповідно до рішення мала бути перерахована за 60 місяців, які вказані в постанові апеляційного суду. За таких підстав державний виконавець не мав права виносити постанову про закінчення виконавчого провадження. Просить позов задовольнити.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився. Подав відзив на позов(а.с.26-42), в якому вказує на те, що у відділі ДВС дійсно перебував на примусовому виконанні виконавчий лист №801/8934/12, виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 27.11.2014 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 04.09.2015 року. 29.09.2015 року до відділу надійшов лист- повідомлення УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі про повне фактичне виконання рішення суду по справі №801/8934/12. Постановою державного виконавця від 05.10.2015 року виконавче провадження було закінчено. В подальшому ОСОБА_1 неодноразово, а саме 11.03.2017р., 03.05.2017р., звертався зі скаргами на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця до начальника відділу ДВС, Міністерства юстиції України. За цими зверненнями проводилися перевірки законності дій державного виконавця. У задоволенні скарг ОСОБА_1 було відмовлено. Вважає вимоги позивача безпідставними, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Бердянського обєднаного управління Пенсійного Фонду в Запорізькій області ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень пояснила, що у 2012 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління ПФУ в м. Бердянську і Бердянському районі, в якому, посилаючись на ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», просив суд, зокрема, зобовязати визначити для розрахунку пенсії вибрані ним 60 місяців його роботи за період до 01 липня 2000 року, а не ті, які були вибрані йому управлінням ПФУ. Відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року управління ПФУ в м. Бердянську і Бердянському районі було зобовязано починаючи з 15.05.2012 року здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію виходячи з розміру заробітної плати, яка була отримана в 1977-1982рр., а саме: з січна по липень 1977р.; 1978р.;1979р.;1980р. за виключенням червня та липня місяців; 1981р., 1982р. за виключенням лютого, березня, квітня та травня, з урахуванням раніше здійсненої виплати. В задоволенні решти вимог позивача було відмовлено. Управління ПФУ у грудні 2014 року звернулося до апеляційного суду з заявою про розяснення постанови суду від 25.09.2014 року. Ухвалою суду від 03.03.2015 року в задоволенні заяви їм було відмовлено. Рішення суду було виконано ними повністю 27.07.2015 року, на підтвердження чого управління надало державному виконавцю протокол про перерахунок пенсії від 27.07.2015 року. Позивачу була здійснена доплата за вказаним перерахунком у розмірі 3,68 грн. Але позивач продовжує наполягати на тому, що рішення суду не виконано, посилаючись на те, що управління неправомірно взяло, крім обраних ним 60 місяців, до розрахунку пенсії заробітну плату за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, як це передбачено ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази, а також матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 і адміністративної справи №801/8934/2012, суд встановив таке.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що у серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі, в якому просив визнати дії управління ПФУ щодо перерахунку його пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 0,83394, виходячи з кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати, яка дорівнює 190 місяцям протиправними; зобовязати управління ПФУ починаючи з 15.05.2012 року здійснити розрахунок та виплатити йому пенсію, виходячи з розміру заробітної плати, яка була отримана в 1977-1982рр., а саме; з січна по липень 1977р.; 1978р.;1979р.;1980р. за виключенням червня та липня місяців; 1981р., 1982р. за виключенням лютого, березня, квітня та травня місяців, із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,60851, з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.10.2012 року в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізкої області від 08.10.2012 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: управління ПФУ в м. Бердянську і Бердянському районі було зобовязано починаючи з 15.05.2012 року здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію виходячи з розміру заробітної плати, яка була отримана в 1977-1982рр., а саме: з січна по липень 1977р.; 1978р.;1979р.;1980р. за виключенням червня та липня місяців; 1981р., 1982р. за виключенням лютого, березня, квітня та травня, з урахуванням раніше здійсненої виплати. В задоволенні решти вимог позивача було відмовлено (а.с.58).

Управління ПФУ у грудні 2014 року звернулося до апеляційного суду з заявою про розяснення постанови суду від 25.09.2014 року. Ухвалою суду від 03.03.2015 року в задоволенні заяви про розяснення постанови було відмовлено (а.с57).

27.11.2014 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист (а.с.3).

03.09.2015 року ОСОБА_1 подав заяву до відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ в Запорізькій області про примусове виконання рішення суду.

04.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.9).

05.10.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакція, яка була чинною на час винесення постанови), тобто, у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.36). На підтвердження виконання рішення суду боржник надав державному виконавцю копію протоколу про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 27.07.2015 року (а.с.31-34).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 «ЗУ Про виконавче провадження» (в редакції яка булла чинною на час здійснення виконавчих дій) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Позивач вважає, що постанова суду не виконана до цього часу, оскільки управління ПФУ здійснило розрахунок за 190 місяців його заробітної плати, а за рішенням суду необхідно здійснити розрахунок тільки за ті місяці, які вказані у постанові апеляційного суду, тобто за 60 місяців.

Однак з такими твердженнями позивача суд не погоджується з таких підстав.

Предметом судового розгляду, зокрема, були вимоги позивача щодо порушення його права на самостійний вибір періоду страхового стажу (певних місяців роботи) до 01 липня 2000 року для обчислення пенсії.

Управлінням ПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі 27.07.2015 року було здійснено перерахунок пенсії позивача з 15.05.2012 року згідно судового рішення, виходячи з розміру заробітної плати, яка була отримана в 1977-1982рр., а саме: з січна по липень 1977р.; 1978р.;1979р.;1980р. за виключенням червня та липня місяців; 1981р., 1982р. за виключенням лютого, березня, квітня та травня. На підтвердження здійсненого розрахунку управління ПФУ надало суду копію розрахунку №3 «заробітної плати» і протокол індивідуального перерахунку пенсії №ПР191174 від 27.07.2015р. (а.с.51-53,60-63).

Таким чином, твердження позивача про те, що державним виконавцем неправомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки управління ПФУ неправомірно включило до розрахунку пенсії, крім періоду вказаного в судовому рішенні, період страхового стажу з 01 липня 2000 року і здійснило розрахунок за 190 місяців страхового стажу суперечать і не узгоджуються із постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року, якою ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його позовних вимог щодо визнання протиправними дій управління ПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі щодо перерахунку його пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 0,83394, виходячи з кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнт заробітної плати, яка дорівнює 190 місяцям та у зобовязанні управління ПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі здійснити розрахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,60851.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що державний виконавець правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакція, яка була чинною на час винесення постанови).

За таких підстав суд не вбачає в діях державного виконавця порушень вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 245-246, 255- 256, 287 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа: Бердянське обєднане управління Пенсійного Фонду в Запорізькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.09.2018 року.

Суддя ОСОБА_3