Справа № 466/5790/18
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/5790/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретарях с/з ОСОБА_1,

справа №466/5790/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Львівської області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

за участю позивача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

20.07.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з адміністративною позовною заявою до Управління патрульної поліції у Львівської області ДПП, юридична адреса: м.Львів, вул.Перфецького, 19 та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №274158 від 03.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.06.2018 інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП виніс постанову серії ВР №274158 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у розмірі 425 грн.

Однак з даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, оскільки 28.06.2018, керуючи своїм автомобілем на пр.Чорновола,33 у м.Львові, він зупинився на червоний сигнал світлофора та дочекавшись увімкнення зеленого кольору світлофора розпочав рух та здійснював його саме на зелений колір. В той час автомобіль з лівого ряду різко почав перетинати суцільну лінію розмітки перелаштовувався у ряд, де був його автомобіль, обігнавши його транспортний засіб, тому він, ОСОБА_2, щоб уникнути аварійної ситуації на дорозі не зупиняючись посеред перехрестя, продовжив рух за автомобілем, який здійснив обгін. Працівники патрульної поліції його пояснень до уваги не взяли, а винесли незаконну постанову, яку вважає незаконною і просить скасувати.

Ухвалою від 24.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач позов підтримав із підстав викладених у ньому, додатково вказав, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням вимог закону, оскільки інспектор поліції не мав законних підстав для складання такої постанови.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи, просив у позові відмовити /а.с.18-19/.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши письмовий відзив на позовну заяву відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів.

Із змісту ст.5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 28.06.2018 інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП виніс постанову серії ВР №274158 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у розмірі 425 грн. Згідно постанови, ОСОБА_2В, керуючи автомобілем Оpel Vivaro д.нз. ВС3456ЕІ 28.06.2018 о 10 год 04 хв на пр.Чорновола,33 у м.Львові проїхав на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністратив- них справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повно- важень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 згідно розділу ІІІ пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, ,5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2. ч. 1, 2 і 3 ст. 122. ч. 1 ст. 123. ст. 124-1. ст. 125, 126. ч. 1. 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпAП.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 8.7.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 «в» від 10.10.2001 р. зі змінами, сигнали світлофора мають такі значення:

a) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

З огляду на наведене, суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України, а саме закінчував рух на перехресті, щоб не створювати аварійної ситуації, а тому не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази у справі.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст. 245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме у заяві, з котрою він звертався до Управління патрульної поліції уЛьвівській області ДПП сам же позивач зазначає, що проїхав на червоний сигнал світлофора, оскільки інший транспортний засіб створив йому перешкоду /а.с. 7/.

Посилання позивача на те, що працівники патрульної поліції не мали права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення та зобов'язані були скласти протокол є неприйнятними, з огляду на те, що приписами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.2 Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій працівників патрульної поліції пов'язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії ВР №274158 від 28.06.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Львівської області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складений 28.09.2018 року.

Суддя ОСОБА_3