Справа № 804/5883/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2018 рокусправа № 804/5883/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дурасова Ю.В.

судді: Божко Л.А. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АгроСтар"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 (суддя Сидоренко Дмитро Володимирович)

у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АгроСтар" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АгроСтар", звернулось з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позов обґрунтовано тим, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" з питання своєчасності подання декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року. За результатами перевірки складено акт від 15.05.2017 року, згідно якого встановлено неподання Товариством податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року та прийняло податкове-повідомлення рішення від 07.06.2017 за №, яким до ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" застосовано штрафну санкцію у сумі 170 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств. Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та вважає податкове повідомлення-рішення від 07.06.2017 № та рішення ДФС України від 08.08.2017 року безпідставними, протиправними та такими, що порушують права позивача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивачем не було подано своєчасно податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року; неподання або несвоєчасне подання податкових декларацій тягне в силу п. 120.1 ст. 120 ПКУ накладення штрафу в розмірі 170грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем (ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АгроСтар") подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що в силу п. 137.4.1; пп. б п. 137.5 ст. 137 ПКУ передбачено два варіанта податкового звітного періоду для виробників сільськогосподарської продукції.

Представником відповідача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якої просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без мін. Посилається на те, що позивачем не було подано своєчасно податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року; неподання або несвоєчасне подання податкових декларацій тягне в силу п. 120.1 ст. 120 ПКУ накладення штрафу в розмірі 170грн. Підпункт 137.4.1 ст. 137 ПКУ чітко встановлює, що тільки виробники сільськогосподарської продукції можуть обрати річний податковий період. З 01.07.2017 року виробники сільськогосподарської продукції не можуть застосовувати річний податковий період, передбачений п. 137.4.1 ст. 137 ПКУ, оскільки відсутні критерії сільськогосподарської продукції для цілей оподаткування податком на прибуток.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку ТОВ "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року. Перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 1 розділу І ПК України, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу ІІ ПК України, пункту 137.4 статті 137 ПК України, а саме платником податків не подано податкову звітність з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року. За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.05.2017 року №320/1202/33983588 про результати камеральної перевірки з питання своєчасності подання податкової звітності з податку на прибуток за І квартал 2017 року. У висновку акта перевірки зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про неподання Товариством "Сільськогосподарська фірма "АГРОСТАР" податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2017 року.

На підставі акта перевірки від 15.05.2017 року №320/1202/33983588 Головним управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення від 07.06.2017 року № за платежем податок на прибуток приватних підприємств, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Таким чином зазначеною нормою встановлено обовязок платника податків подавати до контролюючого органу декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Слід зазначити, що пунктом 46.1 статті 46 ПК України, встановлено строки подання податкової декларації. Так, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом; на підставі податкової декларації здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

При цьому, платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу (пункт 46.2 статті 46 ПК України).

Порядок та спосіб подання податкової звітності врегульовано статтею 49 ПК України.

Відповідно до пункту 49.1. статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.2. статті 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

За приписами підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Пунктом 49.19. статті 49 ПК України визначено, якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду. Для цілей цього Кодексу під терміном "базовий звітний (податковий) період" слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно пункту 137.4 статті 137 ПК України (в редакції від 20.09.2015 року), податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу. Податковий (звітний) рік для платників податків починається з першого календарного дня податкового (звітного) року і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) року, крім:

137.4.1. виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року (п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України).

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу.

Законом України від 24.12.2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", внесено такі зміни до Податкового кодексу України, зокрема виклавши в такій редакції його положення на 01.01.2016 року:

Відповідно до пункту 137.4. статті 137 ПК України, податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім:

виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року (п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України).

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу.

Відповідно до пп. б п.137.5 ПК України, річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку, зокрема, виробників сільськогосподарської продукції.

Колегія суддів апеляційної інстанції, аналізуючи положення пункту 137.5 статті 137 ПК України, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внесені до неї зміни здійснено на виконання п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України, який закріплює право виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 ПК України обрати річний (звітний період).

Так, системний аналіз положень пп.137.4.1 п.137.4 ст.137.4, пп. б п.137.5 ПК України надає можливості дійти висновку, що законодавець передбачив два варіанти податкового (звітного) періоду для таких платників:

- квартал, півріччя, три квартали, рік;

- річний - з 01 липня минулого звітного року по 01 липня поточного звітного року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначальною умовою для встановлення податкового (звітного) періоду для виробників сільськогосподарської продукції, є визначення такого виробника сільськогосподарської продукції відповідно до статті 209 Податкового кодексу України.

Статтею 209 ПК України, в редакції на 01.01.2016 року, встановлено спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до пункту 209.1. статті 209 ПК України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

При цьому, спеціальний режим оподаткування сільськогосподарського товаровиробника міг мати місце лише у в період з 01.01.2016 по 01.01.2017 року, оскільки згідно з пп. 4 п. 2 розділу ХІХ "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України з 01.01.2017 р. втратила чинність ст. 209 ПК України, яка регламентувала умови застосування спеціального режиму сільськогосподарським товаровиробникам.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення - 07.06.2017 року, в чинній редакції ПК України (з 01 січня 2017 року), стаття 209, яка регламентувала умови застосування спеціального режиму оподаткування податком на прибуток сільськогосподарськими виробниками, втратила чинність.

Відповідно, починаючи з 01 січня 2017 року у зв'язку із скасуванням спеціального режиму оподаткування, усі сільськогосподарські товаровиробники, які зареєстровані як суб'єкти спеціального режиму оподаткування, підлягають переведенню на загальну систему оподаткування, а ті, які не перебувають на спеціальному режимі оподатковуються на загальній системі.

Таким чином, Податковий кодекс України на час винесення оскаржуваного повідомлення-рішення зобов'язує надавати платникам податку на прибуток звітність на загальних умовах та своєчасно сплачувати вказаний податок.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положення пункту 137.5 статті 137 ПК України розглядаються в системі з положенням п.п.137.4.1 п.137.4 статті 137 ПК України, і не є окремою нормою, що дає право на річний податковий (звітний) період. Так, виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період, що починається з 01.07.2016 року, продовжують застосовувати такий звітний період до 30.06.2017 року та обчислювати податок на прибуток у порядку, встановленому для таких сільськогосподарських виробників.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у 2016 році подавав звітність у загальному порядку, про свій намір обрати річний податковий період з 01.01.2017 по 31.12.2017, позивач повідомляв ГУ ДФС у Дніпропетровській області листами від 31.03.2017 року №77, 03.04.2017 року №78, тобто на час, коли положення законодавства про застосування спеціального режиму для виробників сільськогосподарської продукції втратили чинність.

Однак, одним із обов'язків платника податків є своєчасне подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Порушення цього обовязку, відповідно до пункту 120.1. статті 120 ПК України (неподання або несвоєчасне подання платником податків податкових декларацій) тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем не було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року (граничний термін подання 10.05.2017), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області правомірно застосував до порушника штраф в розмірі 170грн., тобто в межах та у розмірі, визначеному статтею 120 ПК України.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права та інтереси позивача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "АгроСтар" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 р. - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття згідно ч.1 ст. 325 КАС України 10.05.2018 та відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню не підлягає, оскільки в силу ч. 6 ст. 12 КАС дана справа є справою незначної складності.

В силу п. 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки, встановлені ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 10.05.2018.

В повному обсязі постанова виготовлена 15.10.2018.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.М. Дадим