Справа № 521/15351/18
Суддя: Целух А. П.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/320/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» вересня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Целуха А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 05 вересня 2018 року в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС України ОСОБА_2 0.І. у справі про порушення митних правил №0665/50000/18, згідно якої громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. (паспорт громадянина Pociї для виїзду за кордон № 752323287, виданий 23 вересня 2015 органом ФМС 64002) було визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками ст.485 Митного Кодексу України накладено стягнення у вигляді штрафу у poзмipi 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 2324192,88 гривні 88 копійок.

Посилався на те, що 05 вересня 2018 року Одеською митницею ДФС України в особі в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС України ОСОБА_2 було винесено оскаржувану постанову, яку позивач отримав 07 вересня 2018 року.

Вкаував, що постанова у справі про порушення митних правил є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил є такими, що не відповідають дійсності, та підлягає скасуванню в зв'язку з:відсутністю у його діях, як особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил передбачених ст. 485 МК України;неповнотою та необ'єктивністю провадження у справі;невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; сплином строку накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник Одеської митниці Державної фіскальної служби України у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, проти його задоволення заперечував, раніше надав до суду письмовий відзив проти позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши адміністративну справу, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 26 березня 2018року в зону митного контролю пункту пропуску «Кучурган-Первомайск» митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС в напрямку з України до Молдови в'їхав автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації ОСОБА_3, під керуванням громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1

Як підставу для переміщення даного автомобіля ОСОБА_1 серед інших документів надав паспорт громадянина ОСОБА_3 для виїзду за кордон №752323287, виданий 23 вересня 2015року органом ФМС64002.

Під час проведення митного контролю було встановлено, що вказаний автомобіль ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України 12 квітня 2017року через пункт пропуску «Юнаківка» Сумської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року з метою особистого користування. При митному оформленні автомобіля в митному режимі «тимчасове ввезення».

Встановлено, ОСОБА_1 надав посадовим особам Сумської митниці ДФС паспорт громадянина ОСОБА_3 для виїзду за кордон № 752323287, виданий 23 вересня 2015 органом ФМС64002, заявив в митній декларації про постійне місце проживання в ОСОБА_3 та при митному оформленні повідомив про те, що проживає а адресою: м. Саратов, вул. Мічуріна 150/154/41.

Тобто, надавши паспорт громадянина ОСОБА_3 та повідомивши про постійне проживання на території ОСОБА_3 ОСОБА_1 заявив органу доходів і зборів, що він має статус нерезидента.

Відповідно до ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами- нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року, при цьому вони не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

На підставі зазначеного Сумською митницею ДФС автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації ОСОБА_3, під керуванням громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 було оформлено в митному режимі «тимчасове ввезення» при цьому ОСОБА_1 будо звільнено від сплати митних платежів.

При митному оформленні вказаного автомобіля 26 березня 2018 року митним постом «Кучурган» Одеської митниці ДФС від Південного регіонального управління Держприкордонслужби України отримано лист №5/9/123 відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 з 14 червні 2013року постійно зареєстрований за адресою: Україна, АДРЕСА_1 та має посвідку на постійне проживання в Україні № ІН021261 від 04 червня 2013року.

Тобто 26 березня 2018 відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 має статус резидента.

На підставі вказаних обставин посадовою особою Одеської митниці ДФС 26 березня березня 2018року у відношенні ОСОБА_1 складено протоколи про порушення митних правил №0665/50000/18 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та в подальшому винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Частина перша ст. 380 МКУ зазначає, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обовязковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Згідно частині другій цієї статті, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є обєктом оподаткування митними платежами.

Відповідно до ст. 486 Митного Кодексу, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Так, при складанні оскаржуваної постанови відповідач виходив з того, що ОСОБА_1 є резидентом України, що не відповідає дійсності і матеріалам справи.

Ст. 29 ЦК України передбачає що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що, дія цього закону поширюється на іноземців;реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місце перебування особи це є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання це є житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Аналіз вищевказаного законодавства України вказує на те, що місцем постійного проживання фізичної особи є житло, де вона проживає більш як шість місяців протягом року.

Факт того що позивач, з моменту ввезення ним в Україну легкового автомобіля НОМЕР_1, країна реєстрації ОСОБА_3, тобто з 28 квітня 2017 року, постійно, тобто більше шести місяців проживав за адресою: ОСОБА_3, м. Саратов, вул. Мічуріна, буд. 150/1654/АДРЕСА_2, підтверджено наступними доказами: посвідкою на проживання в Україні ІНО 21263; паспортом громадянина ОСОБА_3 для виїзду за кордон №752323287; свідоцтвом про реєстрацію легкового автомобіля НОМЕР_1, країна реєстрації ОСОБА_3; митною декларацією від 12.04.2017 року; довідкою ЖСК «Князевский извоз», яка свідчить про те, що з 28 квітня 2017 року по 16 березня 2018 року позивач постійно проживав за адресою: ОСОБА_3, АДРЕСА_3; повідомленням позивача до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 03 травня 2018 року про те, що останній з 28 квітня 2017 року по 16 березня 2018 року постійно проживає за адресою: ОСОБА_3, м. Саратов, вул. ім. Мічуріна, буд. № 150/154, кв. 41; довідкою яка свідчить про те, що з 20 квітня 2017 року автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації ОСОБА_3, перебував на ремонті до 18 березня 2018 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному,повному та обєктивному досліджені. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом під час розгляду позову встановлені обставини, які підтверджують позов, та які враховуються судом при винесенні постанови.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень. Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення,з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанову від 05 вересня 2018 року в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС України ОСОБА_2 0.І. у справі про порушення митних правил №0665/50000/18, згідно якої громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. (паспорт громадянина Pociї для виїзду за кордон № 752323287, виданий 23 вересня 2015 органом ФМС 64002) було визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками ст.485 Митного Кодексу України накладено стягнення у вигляді штрафу у poзмipi 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 2324192,88 гривні 88 копійок необхідно визнати протиправною та скасувати.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 251, 293 КУпАП, ст.ст. 380, 486, 531 Митного кодексу України, ст.ст. 6, 9, 77, 90, 245 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС України ОСОБА_2 0.І.№0665/50000/18, згідно якої громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. (паспорт громадянина Pociї для виїзду за кордон №752323287, виданий 23 вересня 2015 органом ФМС 64002) було визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками ст.485 Митного Кодексу України накладено стягнення у вигляді штрафу у poзмipi 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 2324192 гривні 88 копійок, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 27вересня 2018 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ