Справа № 1340/3811/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/3811/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1І.) до Яворівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області (далі - відповідач, Яворівський РВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області) про зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис про народження № 58 від 29.06.1963 на ім'я ОСОБА_2, складений виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області, а саме у графі «відомості про дитину» змінити дату її народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про отримання копії актового запису про народження. 4 липня 2017 року відповідач надав позивачу витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в якому зазначено дату народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На переконання позивача, дата її народження є ІНФОРМАЦІЯ_2, тому позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження, зокрема зазначивши вірну дату народження позивача замість ІНФОРМАЦІЯ_1 вказавши ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, відповідач 25 липня 2018 року відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису про народження, у звязку із суттєвими розбіжностями у документах поданих позивачем. Позивач вважає, що дата її народження є саме ІНФОРМАЦІЯ_2, тому звернулася з даним позовом до суду.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав та жодних клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на те, що відповідач у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надав суду відзив на позов та не повідомив суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до Яворівський РВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області із заявою, в якій просила внести зміни до актового запису народження №58 складеного 29.06.1963 виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області, зокрема виправити дату народження дитини з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2.

До заяви позивачем було надано наступні документи:

паспорт ОСОБА_1 НОМЕР_1 виданий Яворівським РВ УМВС України у Львівській області 11.09.1999;

свідоцтво про народження, актовий запис про народження, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 №58 від 29 червня 1963 року, складеного виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області;

свідоцтво про шлюб, актовий запис про шлюб, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_1 №13 від 02 липня 1983 року, складеного виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, Яворівський РВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області склав висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису про народження № 58 від 29.06.1963 складеного виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області, а саме дати народження дитини з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв`язку з розбіжностями у поданих позивачем та зібраних відділом документах.

Позивач, вважає відмову відповідача щодо внесення змін до актового запису протиправною, тому звернувся з цим позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 49 ЦК України встановлено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 р. №2398-VI (далі - Закон №2398-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 цього Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 р., який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за №55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (надалі - Правила №96/5, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 Правил №96/6 встановлено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.5 Правил №96/5 заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Згідно з пунктом 1.7 Правил №96/5 зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Порядок внесення змін до актів цивільного стану врегульовано розділом ІІ Правил.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.1 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених ст. 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Відповідно до пункту 2.6 Правил №96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно з пунктами 2.7, 2.11 Правил №96/5 на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Пунктом 1.10 Правил передбачено, що питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у тримісячний строк з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.12 Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 2.13 Правил №96/5 визначено перелік підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану.

Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що Законом №2398-VI та Порядком №95/5 чітко встановлено процедуру, порядок, строк та підстави внесення змін до актів цивільного стану.

Як було встановлено судом, позивач звернулася із заявою до відповідача, якій просила внести зміни до актового запису народження №58 складеного 29.06.1963 виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області, зокрема виправити дату народження дитини з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, відповідач за результатами розгляду заяви позивача, 25.07.2018 склав висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису про народження № 58 від 29.06.1963 складеного виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області, а саме дати народження дитини з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв`язку з розбіжностями у поданих позивачем та зібраних відділом документах.

Як слідує із змісту вказаного висновку, 29.06.1963 виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області проведено державну реєстрацію народження ОСОБА_3, про що складений відповідний актовий запис про народження № 58.

Як зазначено у висновку, реєстрація народження ОСОБА_3 проведена за заявою батька дитини ОСОБА_5 на підставі довідки про народження дитини, виданої Прилбицькою дільничної лікарнею Яворівського району Львівської області 10 травня 1963 року і датою народження дитини вказано ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області 29.06.1963, зазначено відомості про дитину, а саме дату народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

2 липня 2018 року зареєстровано одруження на ім`я гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, складеного виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області, в якому дата народження нареченої - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України та закордонного паспорта ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3) дата народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлений законом прийняв оскаржуваний висновок (рішення) про відмову у внесенні змін до актового запису про народження, оскільки надані позивачем документи та зібрані відповідачем докази містять розбіжності, тому встановити, коли саме народилася ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3) чи ІНФОРМАЦІЯ_2, чи ІНФОРМАЦІЯ_1 є неможливим.

Водночас, суд наголошує, що адміністративний суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи, відтак, відсутні достатні підстави для внесення змін до актового запису про народження позивача в частині зміни її дати народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

Так, Вищий адміністративний суд України в Довідці про результати вивчення та узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України №12 від 29.09.2016 р. "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану") зазначив, що предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не спір про наявність в особи особистого немайнового права. Як випливає з вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України, при цьому суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії. Для встановлення останньої характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених частиною першою ст. 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Таким чином, подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору. Водночас, суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи; такі справи належать до цивільної юрисдикції.

Таким чином, адміністративні суди при розгляді спорів щодо рішень, дій чи бездіяльності органів РАЦС не повинні досліджувати обставини, які підлягають дослідженню в порядку цивільного судочинства, і тому не можуть підміняти собою компетенцію відповідного органу. Не можуть також розглядатися в порядку адміністративного судочинства спори щодо невиконання органами РАЦС рішень судів, прийнятих у порядку цивільного судочинства, якщо таке невиконання не стало підставою відмови у задоволенні належних вимог громадянина.

У вказаній довідці також звернута увага судів на те, що при розгляді справ досліджуваної категорії неприпустимим є вихід адміністративного суду за межі публічно-правових аспектів справи і встановлення юридичних фактів, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Частиною 7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведеною статтею Кодексу встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;

4) усиновлення;

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі;

7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;

8) визнання спадщини відумерлою;

9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України наведено вичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Так, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на те, що позивачем не надано до суду докази (судове рішення), яке підтверджує встановлення юридичного факту дати народження позивача, що вказана у свідоцтві про народження тощо та не збігається із датою зазначеною в актовому записі про народження, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позову та зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису про її народження № 58 від 29.06.1963, складеного виконавчим комітетом Терновицької сільської ради Яворівського району Львівської області, шляхом виправлення у графі «відомості про дитину» дату її народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, враховуючи відсутність документального підтвердження допущених помилок в актовому записі про народження позивача (в частині зазначення дати народження), суд вважає, що вказані дії відповідача щодо відмови у внесенні зміни до актового запису ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на що вимоги позивача про внесення змін до актового запису є безпідставними, тому позов не підлягає до задоволення.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивача відмовлено, судом розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 АДРЕСА_1) до Яворівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області ( 81000. М.Яворів вул.. Львівська,2) про зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.