Справа № 2140/1466/18
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1466/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

секретар: Іващенко В.В.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови № ХС1783/494/1913/П/ПТ/ТД-ФС від 26.06.2018 року,

встановив:

ТОВ "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" (далі - позивач, ТОВ "ІТС") звернулось в суд з адміністративним позовом до ГУ Держпраці у Херсонській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови № ХС1783/494/1913/П/ПТ/ТД-ФС від 26.06.2018 року, відповідно до якої накладено штраф у розмірі 446 760 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 256 Кодексу законів про працю України.

Представники позивача підтримали в судовому засіданні зазначені позовні вимоги і на їх обґрунтування пояснили, що під час інспекційного відвідування відповідачем зроблено висновок про те, що на протязі грудня 2017 - квітня 2018 року ТОВ «ІТС» укладено договори про виконання робіт, що мають ознаки трудових, з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були допущені до роботи без оформлення наказу чи розпорядження керівника та повідомлення до територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу. Такі висновки є протиправними, оскільки із зазначеними особами було укладено цивільно-правові угоди, які не підлягають оформленню у відповідності до норм КЗпП України. Умови укладених угод відповідають нормам Цивільного кодексу України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але ним надано відзив на позовну заяву та письмові докази на обґрунтування своїх заперечень. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, надав відзив на позовну заяву, не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, то суд вважає можливим розглянути її за його відсутності.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що проаналізувавши договори на виконання робіт з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зроблено висновок, що вони мають ознаки трудових відносин, що є підставою визнати про порушення позивачем трудового законодавства.

Заслухавши позивача, дослідивши заяви по суті, письмові докази у справі, суд встановив такі обставини.

Інспекційне відвідування було проведено відповідно до направлення від 18.05.2018 р. № 618, на підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 25.04.2018 р.

За результатами відвідування складено ОСОБА_7 інспекційного відвідування від 23.05.2018 року, в якому зазначено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ТОВ «ІТС» укладено договори про виконання робіт із особами, що мають ознаки трудових відносин.

На підставі акта відповідачем було прийнято постанову від 26.06.2018 року, якою на ТОВ «ІТС» накладено штраф у розмірі 446 760 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст.256 КЗпП України.

Позивач, посилаючись на норми ст.ст. 204, 624, 837, 901 Цивільного кодексу України, враховуючи зміст правочинів та додаткових угод, укладених з фізичними особами, акти виконаних робіт та характер цих робіт вважає, що ці угоди є цивільно-правовими та не суперечать діючому законодавству, не визнані не дійсними і не мають ознак трудової угоди.

Таким чином, у цій справі підлягає встановленню чи є угоди, на які посилається позивач цивільно-правовими, а саме договорами підряду і договорами про надання послуг, які не підлягають оформленню як трудові договори у відповідності до норм КЗпП України.

Суд зазначає, що відповідач є органом контролю за додержанням законодавства про працю і ним дотримані вимоги діючого законодавства щодо підстав та процедури проведення перевірки. Позивач з цих підстав рішення, прийняте відповідачем не оскаржує.

Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким органом є Головне управління Держпраці у Херсонській області.

Дослідивши угоди ТОВ «ІТС» з фізичними особами ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, додаткові угоди, акти виконаних робіт, характер, найменування, обсяг виконуваних ними робіт, проаналізувавши висновки відповідача викладені в акті перевірки та приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що правовідносини, що виникли між позивачем та зазначеними фізичними особами є трудовими відносинами, які позивач приховував, шляхом укладення цивільно-правових угод.

Так, відповідно до договору про виконання робіт № 4 від 01.12.2017 року, укладеного ОСОБА_8, останній зобов'язувався виконати обов'язки інженера з охорони праці з режимом робочого часу з 8-00 до 12-00, робочі дні: понеділок-п'ятниця.

Договори аналогічного змісту, із зазначенням робочого часу, робочих днів було укладено ОСОБА_6, ОСОБА_4, у яких був повний робочий день на посаді водія автотранспортних засобів.

З ОСОБА_7 було укладено договір на виконання роботи налагоджувальника контрольно-вимірювальних приладів із зазначенням робочих днів понеділок-п'ятниця, робочий час 8-00 до 17-00.

В самих договорах не зазначено, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Позивач надав суду додаткові угоди із зазначеними особами, які укладались в той же самий день, що і основна угода, але додатковим було виключення з умов основного договору п. 3, а саме щодо робочого часу та робочих днів та більш детальний опис робіт, що підлягають виконанню.

З цього приводу відповідачем зазначено, що такі додаткові угоди не надавались, а ні під час інспектування, а ні на час розгляду справи про накладення фінансових санкцій, яка відбувалась за участю керівника позивача, що ставить під сумнів їх існування на час виконання (надання) послуг.

В судовому засіданні, позивач, пояснюючи причини не надання додаткових угод під час перевірки та під час розгляду справи про накладення фінансових санкцій, підтвердив ці обставини, але зазначив, що не придали значення їх важливості.

Крім того, позивач та його представник не змогли суду обґрунтовано пояснити, чому одночасно укладались угоди на виконання робіт та додаткові угоди, шляхом виключення розділу, який стосується робочого часу та робочих днів з основної угоди.

Таким чином, суд критично відноситься до обґрунтувань представника позивача з посиланням на додаткові угоди, оскільки вони не були предметом дослідження контролюючим органом в силу ненадання їх позивачем.

Крім того, позивач, надаючи заперечення до акту інспекційного відвідування, також не посилається на додаткові угоди, а лише надає їх суду в додатках до позову (а.с.15).

Суд критично оцінює і відхиляє такі письмові докази, надані позивачем, як акти виконаних робіт, які були надані суду лише в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, оскільки позивач не зміг суду обґрунтувати причини не надання цих доказів під час перевірки та при подачі позовної заяви, за умови, що вони були в його розпорядженні, і відсутні будь-які обставини, які перешкоджали їх надати як відповідачу, так і суду.

Суд вважає, що такі письмові докази як додаткові угоди, акти виконаних робіт були складені сторонами після перевірки і надані суду з метою уникнення відповідальності за порушення, передбачені ст. 265 КЗпП України.

Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Як вбачаться з наведених вище цивільно-правових договорів відносини між ТОВ «Інжтеплосервіс» та фізичними особами не є юридично самостійними, а здійснюються в межах діяльності підприємства з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується отриманням оплати за виконану роботу за фактичний період часу. Тобто, виконувались певні функції за конкретними посадами, які включені до штатного розпису підприємства.

Статтею 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Суд відхиляє такі обґрунтування позивача як відсутність наказів про прийняття на роботу вказаних осіб, договорів про повну матеріальну відповідальність, що вони не були підпорядковані жодному керівнику, оскільки саме відсутність таких документів за наявності всіх ознак укладення та виконання трудового договору, а не цивільно-правової угоди і є порушеннями трудового законодавства та причиною притягнення до відповідальності позивача.

На обґрунтування позовних вимог, позивач також посилається на те, що угоди, укладені із громадянами є дійсними і в судовому порядку протилежне не доведено.

З цього приводу суд зазначає, що звернення до суду з приводу оспорювання зазначених угод не є обов'язковим, оскільки контролюючий орган - відповідач по справі, їх не оспорює, а лише за їх змістом та характером відносить до трудових угод, що на думку суду, є обґрунтованим та правомірним.

Таким чином, суд погоджується з висновками ГУ Держпраці у Херсонській області, що договори, укладені позивачем з фізичними особами, мають ознаки трудового характеру.

Позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов'язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту) або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу дотримано вимоги Порядку № 509, а отже постанова № ХС1783/494/1913/П/ПТ/ТД-ФС від 26.06.2018 року про накладення на ТОВ "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" на підставі абз. 2 частини другої статті 265 КЗпП України є правомірною, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17 (провадження № К/9901/15518/18).

Керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови № ХС1783/494/1913/П/ПТ/ТД-ФС від 26.06.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 вересня 2018 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 10.4.1