Справа № 824/471/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 вересня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/471/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

сторін:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у підготовчому засіданні адміністративну справу

за позовом приватного підприємства "Кліпсидра"

до управління Держпраці у Чернівецькій області

про визнання протиправними та скасування рішень.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Кліпсидра" звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить прийняти рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову №24-02-23/064/051 від 18.04.2018 р., винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькі області ОСОБА_5 про накладення штрафу у розмірі 186150,00 грн за порушення ст. 107 КЗпП України.

Ухвалою суду від 12.06.2018 р. відкрито загальне провадження у адміністративній справі №824/471/18-а.

Крім того, приватне підприємство "Кліпсидра" звернулось до суду із позовом, в якому просить прийняти рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову №24-02-23/064/050 від 18.04.2018 р., винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькі області ОСОБА_5 про накладення штрафу у розмірі 670140,00 грн за порушення п. 6 ч. 1 ст. 21 та ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Ухвалою суду від 12.06.2018 р. відкрито загальне провадження у адміністративній справі №824/472/18-а.

10.09.2018 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду об'єднано для спільного розгляду і вирішення в одному провадженні адміністративні справи №824/471/18-а та №824/472/18-а. Присвоєно об'єднаним справам загальний №824/471/18-а.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 24.09.2018 р. представником позивача подано до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії і виконання постанови №24-02-23/064/051 від 18.04.2018 р. та постанови №24-02-23/064/050 від 18.04.2018 р. винесених управлінням Держпраці у Чернівецькій області та заборони посадовими особами Другого відділу Державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області вчиняти дії щодо арешту і стягнення з рахунку №1986 відкритого в ЧФ ПАТ КБ "ПриватБанк".

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначав, що необхідно терміново вжити заходи забезпечення позову приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра" до Управління Держпраці у Чернівецькій області, оскільки у зв`язку з накладенням арешту на здійснення операцій з рахунку №1986 відкритого в ЧФ ПАТ КБ "ПриватБак" фактичне здійснення виплати заробітної плати працівникам у теперішній час унеможливлено, що тягне за собою порушення конституційних та трудових прав громадян і має наслідком істотне порушення законодавства про працю в зв`язку з несплатою заробітної плати і податків, зборів та інших обов`язкових платежів до Державного бюджету України.

Представники відповідача заперечували проти задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про вжиття забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів реагування з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви про забезпечення позову, у суду відсутня можливість у витребуванні додаткових доказів в порядку ст. 70-77 КАС України, які б змогли надати суду можливість забезпечити позов.

Таким чином, в справах, у яких заявлені клопотання про забезпечення позову, обов'язок доказування покладається на заявника.

У поданому до суду позові, що позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову №24-02-23/064/051 від 18.04.2018 р., винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькі області ОСОБА_5 про накладення штрафу у розмірі 186150,00 грн за порушення ст. 107 КЗпП України; визнати протиправною та скасувати постанову №24-02-23/064/050 від 18.04.2018 р., винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькі області ОСОБА_5 про накладення штрафу у розмірі 670140,00 грн за порушення п. 6 ч. 1 ст. 21 та ч.3 ст. 24 КЗпП України.

З матеріалів справи видно, що 11.07.2018 р. головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56740977 з примусового виконання постанови №24-02-23/064/051 Управлінням Держпраці у Чернівецькій області виданої 18.04.2018 р. про стягнення з приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра" на користь Державного бюджету України штрафу в сумі 186150,00 грн.

Крім того, 11.07.2018 р. головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56741100 з примусового виконання постанови №24-02-23/064/050 Управлінням Держпраці у Чернівецькій області виданої 18.04.2018 р. про стягнення з приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра" на користь Державного бюджету України штрафу в сумі 670140,00 грн.

11.07.2018 р. головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56740868 з примусового виконання постанови №24-02-23/064/052 Управлінням Держпраці у Чернівецькій області виданої 18.04.2018 р. про стягнення з приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра" на користь Державного бюджету України штрафу в сумі 3723,00 грн.

З метою фактичного виконання виконавчого документу, 12.07.2018 р. головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_6, при примусовому виконанні постанови №24-02-23/064/050 виданої Управлінням Держпраці у Чернівецькій області у виконавчому провадженні ВП №56741100 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику - приватному багатопрофільному підприємству "Кліпсидра".

12.07.2018 р. постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні ВП №56741100 накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику - приватному багатопрофільному підприємству "Кліпсидра".

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_6 від 13.07.2018 р. у виконавчому провадженні ВП № 56772560 з примусового виконання постанов №24-02-23/064/052, №24-02-23/064/051 та №24-02-23/064/050 Управління Держпраці у Чернівецькій області виданих 18.04.2018 р. про стягнення з приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра" на користь Державного бюджету України штрафу в сумі відповідно 3723,00 грн, 186150,00 грн та 670140,00 грн, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра", а саме: №7063, №2941, №1986, №7533, №8394, №1398, МФО 356282; зареєстровані в ЧФ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Чернівці; №, № 2, № 4, МФО 380805, зареєстрованих в АТ "ОСОБА_7 ОСОБА_1" у м. Києві та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Як вказував у клопотанні про забезпечення позову представник позивача, у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти підприємства, що містяться на банківських рахунках, підприємство паралізоване і не може здійснювати господарську діяльність, нараховувати та виплачувати працівникам заробітну плату, сплачувати податки та інші обов'язкові платежі до Державного бюджету України.

Як доказ необхідності забезпечення адміністративного позову представником позивача надано до суду довідку приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра" від 06.09.2018 р. №37 про середній товарооборот підприємства за один місяць, який становить 35000,00 грн разом із ПДВ, що також підтверджується копіями оборотно-сальдових відомостей по рахунку "Контрагенти" за серпень, липень, червень 2018 р.

Щодо клопотання представника позивача в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії і виконання постанов №24-02-23/064/051 від 18.04.2018 р. та №24-02-23/064/050 від 18.04.2018 р. винесених управлінням Держпраці у Чернівецькій області, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Однак заявником не надано доказів та не наведено жодної з передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України підстав, наявність яких необхідна для можливості застосування судом заходів забезпечення позову. А саме, не доведено, що невжиття вищевказаних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Також, суд враховує і те, що заходи забезпечення позову вживаються з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Натомість, твердження, викладені представником позивача у клопотанні, не можуть бути підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії і виконання постанов №24-02-23/064/051 та №24-02-23/064/050 від 18.04.2018 р. винесених управлінням Держпраці у Чернівецькій області, оскільки вирішення питання про правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень є предметом спору по суті і їх оцінка може бути надана судом лише за наслідками розгляду самої справи, з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які сторони вправі надавати суду саме в ході розгляду адміністративної справи.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що правових підстав для задоволення клопотання в частині зупинення дії і виконання постанов №24-02-23/064/051 та №24-02-23/064/050 від 18.04.2018 р. не має, оскільки вжиття такого заходу фактично є ухваленням рішення без розгляду справи по суті та не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову.

Щодо клопотання представника позивача в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони посадовими особами Другого відділу Державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області вчиняти дії щодо арешту і стягнення з рахунку №1986 відкритого в ЧФ ПАТ КБ "ПриватБанк", суд зазначає наступне.

Частиною 1-2 ст. 52 Закону №1404-VIII виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Статтею 24 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхувальник, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Отже, з аналізу вищенаведених норм суд приходить до висновку, що арешт може бути накладено на грошові кошти боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту, звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику, зокрема кошти, призначені для виплати заробітної плати.

Як видно з постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 13.07.2018 р. у виконавчому провадженні ВП № 56772560 з примусового виконання постанов №24-02-23/064/052, №24-02-23/064/051 та №24-02-23/064/050 Управління Держпраці у Чернівецькій області виданих 18.04.2018 р. про стягнення з приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра" на користь Державного бюджету України штрафу в сумі відповідно 3723,00 грн, 186150,00 грн та 670140,00 грн, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках приватного багатопрофільного підприємства "Кліпсидра", а саме: №7063, №2941, №1986, №7533, №8394, №1398, МФО 356282; зареєстровані в ЧФ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Чернівці; №, № 2, № 4, МФО 380805, зареєстрованих в АТ "ОСОБА_7 ОСОБА_1" у м. Києві та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Отже, арешт накладений не на всі кошти, а лише на кошти в межах суми стягнення, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику приватному багатопрофільному підприємству "Кліпсидра".

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що позивач не позбавлений можливості, зокрема, виплачувати працівникам заробітну плату, сплачувати податки та збори.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника позивача про те, що у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти підприємства, що містяться на банківських рахунках, підприємство паралізоване і не може здійснювати господарську діяльність, нараховувати та виплачувати працівникам заробітну плату, сплачувати податки та інші обов'язкові платежі до Державного бюджету України, оскільки представником позивача не надано доказів вжиття виконавцем стягнення коштів із рахунків. Окрім того, зазначене не є тими обставинами, які можуть свідчити про наявність підстав для забезпечення адміністративного позову в силу положень ч. 2 ст. 150 КАС України.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

На час розгляду заяви про забезпечення позову, спірні правовідносини судом не вирішені, будь-яких доказів на підтвердження того, що невжиття заявлених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся не надано. Не надано доказів очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав, свобод або інтересів позивача таким рішенням.

Судом такі підстави також не встановлені.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, суд зазначає, що згідно п. 3 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

З поданого клопотання про забезпечення позову видно, що заявник в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 151 КАС України просить зупинити дії рішень суб'єкта владних повноважень (головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області) та заборонити йому вчиняти дії щодо арешту та стягнення коштів, яке не є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 154, 248, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.К. Левицький

Ухвала в повному обсязі складена 01.10.2018 р.