Справа № 802/1524/17-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2018 р. Справа № 802/1524/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач, контролюючий орган), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.06.2017 № 5015-13, зобовязати контролюючі органи скасувати податковий борг в сумі 42357,29 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 06.06.2017 № 5015-13, яким їй визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є протиправним, адже належні їй приміщення житлового будинку є непридатними для проживання, а відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв'язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не є об'єктом оподаткування.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення ГУ ДФС у Вінницькій області від 06.06.2017 №5015-13, натомість в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ГУ ДФС у Вінницькій області оскаржило її в апеляційному порядку. Так, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 19.04.2018 скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на необхідність надання оцінки можливості застосування рішення виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради №20 від 27.04.2017 у спірних правовідносинах з огляду на припущені під час його прийняття порушення вимог закону та надання сторонам можливість підтвердити правильність їх доводів та заперечень як щодо придатності для проживання житловий будинок загальною площею 629,8 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, розташованого за адресою: с. Ксаверівка, Хмельницьке шосе, 64; так і правильності визначеного у податковому-рішенні податкового зобовязання.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.07.2018 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України та 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку ст. 164 КАС України, а позивачу - 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив в порядку ст. 163 КАС України.

22.08.2018 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Свою позицію ГУ ДФС у Вінницькій області мотивує тим, що належний позивачеві житловий будинок, розташований за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64 у с. Ксаверівка, визнано непридатним для проживання 21.04.2017, а отже в 2016 році вказаний будинок був обєктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підтверджує правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 06.06.2017 №5015-13.

30.08.2018 позивач надала суду відповідь на відзив відповідача, зазначаючи, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 06.06.2017 № 5015-13, яким їй визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є протиправним, адже належні їй приміщення житлового будинку є непридатними для проживання. Крім того, позивач звертає увагу, що відповідно до оскаржуваного рішення їй визначено суму грошового зобовязання в розмірі 42357,29 грн., поряд із цим відповідно до листа ГУ ДФС у Вінницькій області № 879/02-32-50 від 08.12.2017 розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за житловий будинок загальною площею 629,8 кв.м за адресою: с. Ксаверівка, вул. Хмельницького, 64, складає 33678,64 грн., що додатково підтверджує протиправність прийнятого рішення.

В підготовчому засіданні 13.09.2018 прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог, з урахуванням якої позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Вінницькій області від 06.06.2017 № 5015-13.

Ухвалою від 13.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.09.2018.

У судовому засіданні 18.09.2018 позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що належна їй на праві власності житлова нерухомість, є непридатною для проживання, а тому не є об'єктом оподаткування.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення адміністративного позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що належне позивачеві приміщення визнане непридатним для проживання згідно з рішенням виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради від 27.04.2017 № 20, тоді як податкове зобов'язання визначено за 2016 рік. Крім того, зазначила, що прийняттю рішення виконкому Ксаверівської сільради передумувало обстеження житлового приміщення, здійснене неналежною комісією. Щодо розміру визначеного позивачеві податкового зобовязання, то представник відповідача визнала, що при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано рішення Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.06.2015 "Про внесення змін до рішення від 28.01.2015 "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", яким вирішено встановити для житлових будинків, площа яких перевищує 250 кв.м ставку податку в розмірі 1%.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що за даними ДФС ОСОБА_1 є власником таких обєктів нерухомості: житлового будинку загальною площею 629,8 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, що розташований за адресою: с. Ксаверівка, Хмельницьке шосе, 64; житлового будинку загальною площею 76,7 кв.м, житловою площею 39 кв.м, що розташований за адресою: с. Зарванці, вул. Паркова, 11; нежилого приміщення загальною площею 91,1 кв.м, що розташоване за адресою: м. Вінниця, пр. Юності, 11.

Рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.01.2015 "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" вирішено встановити для квартир, площа яких перевищує 60 кв.м та житлових будинків, площа яких перевищує 200 кв.м ставку податку в розмірі 2% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року.

Поряд із цим, рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.06.2015 "Про внесення змін до рішення від 28.01.2015 "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" вирішено встановити для квартир, площа яких перевищує 60 кв.м та житлових будинків, площа яких перевищує 250 кв. м. ставку податку в розмірі 1% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року.

Судом також встановлено, що відповідно до акта перевірки технічного стану приміщення "Е" житлового будинку, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Хмельницьке шосе, 64 від 21.04.2017, складеного комісією в складі депутатів Ксаверівської сільської ради та двох сусідів, комісія дійшла висновку, що вказане приміщення без проведення ремонтних робіт є недоцільним для використання його як житлове. Також комісією рекомендовано визнати дане приміщення непридатним для проживання, з виключенням його із житлового фонду для подальшого знесення.

Відповідно до акта перевірки технічного стану приміщення "А" житлового будинку, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Хмельницьке шосе, 64 від 21.04.2017, складеного комісією в складі депутатів Ксаверівської сільської ради та двох сусідів, комісія дійшла висновку, що вказане приміщення знаходиться у занедбаному стані у зв'язку з тим, що воно тривалий час не використовувалось, тому не відповідає санітарним та технічним вимогам. Також комісією зазначено, що проведення ремонтних робіт приміщення "А" житлового будинку, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Хмельницьке шосе, 64, для використання його як житлове є недоцільним.

Рішенням виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради від 27.04.2017 № 20 затверджено акт технічного стану приміщення "А" та "Е" житлового будинку, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Хмельницьке шосе, 64 від 21.04.2017. Визнано приміщення "А" житлового будинку, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Хмельницьке шосе, 64, непридатним для проживання з виключенням його із житлового фонду для подальшого знесення. Приміщення "Е" житлового будинку, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Хмельницьке шосе, 64, рекомендовано признати непридатним для проживання до завершення будівельних робіт.

06.06.2017 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 5015-13, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості, в сумі 42357,29 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення є предметом оскарження у даній адміністративній справі.

Встановлено, що обєктом оподаткування при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є житловий будинок загальною площею 629,8 кв.м, житловою площею 241,5 кв.м, розташований за адресою: с. Ксаверівка, Хмельницьке шосе, 64.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 06.06.2017 № 5015-13 та враховуючи висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 19.04.2018, суд зазначає таке.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIІI "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України, було введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з п. "ґ" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об'єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв'язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Як зазначалось судом вище, рішенням виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради від 27.04.2017 № 20 затверджено акт технічного стану приміщення "А" та "Е" житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64 с. Ксаверівка від 21.04.2017. Визнано приміщення "А" житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64 непридатним для проживання з виключенням його із житлового фонду для подальшого знесення. Приміщення "Е" житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64, рекомендовано признати непридатним для проживання до завершення будівельних робіт.

Надаючи оцінку можливості застосування рішення виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради №20 від 27.04.2017 у спірних правовідносинах, суд враховує таке.

Статтею 7 Житлового Кодексу Української РСР передбачено, що порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

На час виникнення спірних правовідносин діяло Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 №189 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 3 Положення обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби.

Пунктом 6 Положення передбачено, що для обстеження стану жилих будинків щодо яких надійшла пропозиція про визнання жилого будинку непридатним для проживання, виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів призначає комісію в такому складі: заступник голови виконавчого комітету місцевої Ради (голова комісії), начальник управління (відділу) житлового (комунального) господарства виконавчого комітету місцевої Ради (заступник голови комісії), представник органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби, представник відділу (управління) у справах будівництва і архітектури виконавчого комітету місцевої Ради або районний архітектор, представник органу державного пожежного нагляду, депутат місцевої Ради, інженер житлово-експлуатаційної організації (секретар комісії), представник громадського будинкового комітету.

Вказана комісія, згідно з пунктом 7 Положення, розглядає подані документи; обстежує стан жилого будинку (жилого приміщення) та складає відповідний акт; перевіряє обґрунтованість висновків про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту жилого будинку (жилого приміщення); при визнанні жилого будинку (жилого приміщення) непридатним для проживання вносить виконавчому комітетові місцевої Ради пропозицію.

З актів обстеження приміщень "А" та "Е" житлового будинку за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64 с. Ксаверівка Вінницького району, видно, що інженерно-технічні працівники в обстеженні участі не приймали. Поряд із цим суд зазначає, що власник об'єкта житлової нерухомості може підтвердити, що житлова нерухомість непридатна для проживання на підставі рішення органу місцевого самоврядування. При цьому статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що питання обліку житлового фонду, об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, здійснення контролю за його використанням, а також питання визначення технічного стану житлових будинків належать до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Рішення стосовно непридатності житлового будинку (житлового приміщення) для проживання (в тому числі у зв'язку з аварійним станом конструктивних елементів), про використання непридатного для проживання житлового будинку (житлового приміщення) з іншою метою (переведення у нежитловий фонд) або про знесення цього будинку приймаються відповідною місцевою радою на основі висновку комісії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що недотримання субєктом владних повноважень вимог закону при вчиненні дій та прийнятті рішення не повинне тягти за собою відповідальність та негативні наслідки для особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу. В даному випадку позивач мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. Тобто, наявність "правомірних (законних) очікувань" є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності "правомірних очікувань" у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Інакше кажучи, "правомірні (законні) очікування" - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 № 17-рп/2010, в пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини якого стверджується: "що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинно базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Скориставшись правом на звернення до органу місцевого самоврядування щодо визнання житлової нерухомості непридатної для проживання, позивач могла розраховувати на прийняття вказаного рішення відповідно до норм чинного законодавства. Обмеження позивача в цьому праві, на думку суду, суперечить принципу юридичної визначеності.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про можливість застосування рішення виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради №20 від 27.04.2017 у спірних правовідносинах, із якого слідує, що приміщення "А" житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64 в с. Ксаверівка, визнане непридатним для проживання з виключенням його з житлового фонду для подальшого знесення, або використання в інших цілях.

А відтак, приміщення "А" належного позивачеві житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64 в с. Ксаверівка не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень п. "ґ" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Щодо доводів про те, що належний позивачеві будинок був визнаний непридатним для проживання лише 27.04.2017, що не може свідчити про те, що такий будинок був непридатний для проживання у 2016 роках, то суд зазначає таке.

Зі змісту абз. "ґ" підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України вбачається, що вказана норма не унеможливлює встановлення для цілей оподаткування у рішенні органу місцевого самоврядування строку з якого житлове приміщення є непридатним для проживання. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суд у постанові від 19.04.2018.

Жодних доказів, які б підтверджували придатність житлового будинку, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Хмельницьке шосе, 64, для проживання у 2016 році відповідачем не надано.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному ж випадку відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено факту того, що приміщення "А" належного позивачу житлового будинку було придатним для проживання у 2016 році.

Крім того, як уже зазначалось судом вище, рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.01.2015 "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" вирішено встановити для квартир, площа яких перевищує 60 кв.м та житлових будинків, площа яких перевищує 200 кв.м ставку податку в розмірі 2% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року.

Відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачеві визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 42357,29 грн.

Водночас відповідно до наявного в матеріалах справи листа ГУ ДФС у Вінницькій області №79/02-32-50 від 08.12.2017 розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за житловий будинок загальною площею 629,8 кв.м за адресою: с. Ксаверівка, вул. Хмельницького, 64, складає 33678,64 грн.

Представник відповідача визнала, що контролюючим органом не враховано того, що рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.06.2015 "Про внесення змін до рішення від 28.01.2015 року "Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" вирішено встановити для квартир, площа яких перевищує 60 кв. м. та житлових будинків, площа яких перевищує 250 кв.м ставку податку в розмірі 1% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року.

Крім того, як уже зазначалося, приміщення "А" житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 64 в с. Ксаверівка не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень п. "ґ" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, що також не враховано під час прийняття оскаржуваного рішення.

Із вищенаведеного слідує, що під час розрахунку позивачеві податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом неправильно визначено об'єкт оподаткування та неправильно застосовано ставку податку, а сам розрахунок проведено із врахуванням меншої пільгової площі (200 кв.м), аніж визначеної рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.06.2015 (250 кв.м).

Враховуючи усі вище викладені обставини, суд приходить висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 06.06.2017 №5015-13, тоді як обставини, на які посилається позивач в обґрунтування його протиправності, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду адміністративної справи.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.2017 № 5015-13.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи відсутність у даній справі судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 06.06.2017 №5015-13.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Головне управляння ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення у повному обсязі складено 27.09.2018

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович