Справа № 138/2428/18
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

28 вересня 2018 р. Справа № 138/2428/18

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Воробйова Інна Анатоліївна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів -Подільської місцевої прокуратури, відділу поліції міста Могилів - Подільський

про: визнання дискримінаційними та протиправними факти кримінальних переслідувань

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Могилів -Подільської місцевої прокуратури, відділу поліції міста Могилів - Подільський про визнання дискримінаційними та протиправними факти кримінальних переслідувань.

Розглянувши матеріали позовної заяви вважаю, що заявлений позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач просить визнати протиправним дискримінаційними та протиправними факти кримінальних переслідувань відповідачами на замовлення.

При цьому, обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що стосовно нього фігурують безпідставні обвинувачення щодо контрабандної діяльності, порушення державного кордону, згвалтування, злісне хуліганство, порушення правил безпеки дорожнього руху, вбивства громадян, грабіж, крадіжка, зберігання вогнепальної зброї, отруєння людей. Також, позивач вказує, що відносно нього та ОСОБА_2 порушено ряд кримінальних справ, в тому числі №, №200139001, які, на думку першого, порушені безпідставно. Відтак, з метою припинення кримінальних переслідувань позивач звернувся до суду із цим позовом.

Оцінюючи даний позов суд враховує наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &? ;…&?д; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?т;…&?м;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, звертаю увагу, що кримінальне переслідування - процесуальна діяльність, здійснювана стороною обвинувачення з метою викриття підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину. Вона передбачає функції висунення обвинувачення та його доведення в

кримінальному процесі; побудови версій у кримінальному провадженні; установлення особи, яка скоїла злочин; розшук підозрюваного, якщо місце його знаходження невідоме; проведення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій. Функція захисту від звинувачення це функція позиції захисту від обвинувачення. Функцією правосуддя є функція вибору звинувачення або захисту та постанова вироку суддею (колегіальним судом).

Відповідно до статті 1 Кримінально-процесуального кодексу України (далі- КПК України,) призначенням даного Кодексу є визначення порядку провадження у кримінальних справах.

Статтею 2 цього ж Кодексу визначено завдання кримінального судочинства, яким, серед інших, є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь.

Водночас, в рішенні Конституційного суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 р. зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному КАС України.

Враховуючи вищенаведені норми, зазначаю, що органи прокуратури, поліції під час вчинення процесуальних дій в кримінальному провадженні, виконують не владні управлінські функції, а вчиняють процесуальні дії.

За таких обставин, спірні відносини, які виникають між позивачем та прокуратурою (прокурором), поліцією не є управлінськими, а повноваження цих органів та їх посадових осіб в ході кримінального провадження регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

З огляду на вище викладене, оскарження бездіяльності службових осіб органів прокуратури в частині провадження у кримінальній справі розглядається судом в порядку, визначеному нормами Кримінально-процесуального кодексу України, а відтак, провадженя у даній справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У звязку з чим, відповідно до вимог частини шостої статті 170 КАС України, вважаю за необхідне розяснити позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевого загального суду.

Керуючись ст.ст. 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Могилів -Подільської місцевої прокуратури, відділу поліції міста Могилів - Подільський про визнання дискримінаційними та протиправними факти кримінальних переслідувань.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна