Справа № 336/3324/18(2-а/336/225/2018)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2018 року м.Дніпро справа № 336/3324/18(2-а/336/225/2018)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Уханенка С.А.,

суддів: Божко Л.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 р. (суддя Зарютін П.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Лободи Вікторії Андріївни про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач у червні 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови серії ЕАА №421668 від 30 травня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 р. позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог чинного законодавства просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були усунуті недоліки позовної заяви, визначені ухвалою від 19 червня 2018 року про залишення позову без руху.

При цьому, приймаючи рішення про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем позовна заява подана з порушенням вимог ч.3 ст.161 КАС України, а саме у зв'язку не наданням позивачем квитанції про сплату судового збору або документа, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

Проте, з такими висновками суд апеляційної інстанції не може погодитися виходячи з наступного.

Так, матеріали справи свідчать, що предметом спору в даній справі є постанова у справі про адміністративне правопорушення. Визнання протиправним дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови охоплюються вимогою про її скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), який набрав чинності з 1 листопада 2011 року.

Цим Законом (статті 3 і 5) особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об'єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Однак, Закон № 3674-VI не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям цього Закону (пункт 1 частина третя статті 10 Закону № 3674-VI).

Таким чином, відносини щодо звільнення від сплати судового збору врегульовуються не тільки статтею 5 Закону № 3674-VI, яка не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а й іншими законами України.

Так, порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 КУпАП.

Відповідно до пункту 3 частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП визначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Таким чином, виходячи з положень зазначеної статті, у випадку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, особа, яка оскаржує таке рішення, звільняється від сплати державного мита.

При цьому, в наведеній частині четвертій статті 288 КУпАП видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, встановлені Законом України "Про судовий збір".

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 "Про державне мито" в редакцій, чинній до набрання чинності Законом України "Про судовий збір", державне мито справлялося із: 1) позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Закон України "Про судовий збір", набрав чинності 11 листопада 2011 року, який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-то правила частини четвертої статті 288 КУпАП, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому.

Таким чином, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що предметом спору є правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка визначається як застосування державою через уповноважені органи чи посадові особи адміністративно-правових санкцій, до осіб, винних у вчинені правопорушення.

З огляду, що положення кодексу України про адміністративні правопорушення встановлюють принцип оскарження накладеного адміністративного стягнення, закріплений ст. 287 КУпАП, то і порядок такого оскарження необхідно застосовувати у відповідності до норм КУпАП, а саме викладений в ст. 288 КУпАП.

Тому, при оскарженні постанови по справі про адміністративне правопорушення необхідно керуватися порядком, встановленим ст. 288 КУпАП, який передбачає звернення до суду у відповідності до норм КАС України та звільнення скаржника від сплати державного мита.

З огляду на наведене, за подання адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом №3674-VI.

Як свідчать матеріали справи, позивачем в позовній заяві і в поданому на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху клопотанні, зазначалося про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч.4 ст.288 КУпАП.

Відтак, судом першої інстанцію було безпідставно залишено без руху та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 у зв'язку з не сплатою судового збору.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо допущення судом першої інстанції процесуальних порушень, які є підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 320, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 р. - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.М. Дадим