Справа № 1705/3229/2012
Суддя: Юзьвяк Б. Г.
Дата ухвалення: 2012-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1705/3229/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2012 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Юзьвяк Б.Г.

при секретарі: Свирида М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про порушення граничних норм доплати щомісячної Державної соціальної допомоги дітям війни.

ВСТАНОВИВ:

Позивачі обгрунтовують свою заяву наступними доводами. Відповідності до ст. 1 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року вони є дітьми війни. Згідно ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, їм повинна виплачуватися щомісячно соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивачами 21.05.2012 року направлено письмове звернення до відповідача із запитом про фактично здійсненні виплати із вимогою здійснити нарахування недоплаченої їм, як дітям війни, соціальної державної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком з 01.09.2011 року по 31.05.2012 року з урахуванням виплаченої надбавки за зазначений період як дітям війни і далі проводити таке нарахування, не вимагаючи від них звернення за допомогою до суду. Не зважаючи на те, що згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та Законами України, відповідач, діючи, як орган владних повноважень, відмовив у їхньому гарантованому ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" праві, посилаючись на Постанову Кабінету міністрів України від 06.07.2011 року №745, де розмір надбавки дітям війни у 2011 році становить 44,80 грн. і що Постановою Кабінету Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 року підвищення, встановленні ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року проводить у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленому законом для осіб, які втратили працездатність.

Позивачі вважають, що відмова відповідача є незаконною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Також позивачі вважають важливим зазначити, що с. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням Конституційного суду України №10рп від 22.05.2008 року було беззаперечно визначено, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Законом про Державний бюджет не можна внести зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створить суперечності у законодавстві, як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними, мають використовуватися окремі закони.

Відповідно до позиції Європейського Суду у справах "Кечко проти України", принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку надання соціальної допомоги, така держустанова чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки, схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 своєї постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя " судам, при розгляді справ, необхідно виходити з того, що нормативно-правовий акт будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції України, так і законам. Якщо при розгляді буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Тобто із врахуванням зазначених норм Конституції України і рішень Конституційного суду України, зміна Законом України від 14.06.2011 року №3491-ІV "Про Державний бюджет України на 2011 рік та пункт 3 Прикінцевих положень ЗУ "Про Державний бюджет на 2012 рік" розмірів виплат, встановлених ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" на 2011-2012 роки є явно неконституційними. А з врахуванням зазначеної позиції Європейського суду - також і такою, що не відповідають нормам міжнародного права, схваленим Україною, зокрема не відповідає вимогам Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" і протоколів до неї.

Постанова КМУ від 06.07.2011 року №745, якою розмір надбавки дітям війни у 2011 році встановлено 49 грн. 80 коп. та Постанова КМУ від 28.12.2011 року, якою встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" проводити у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленому законом для осіб які втратили працездатність мають нижчу юридичну силу, чим Закон України "Про соціальний захист дітей війни" .

Таким чином, вважають позивачі, відмова відповідача у здійснені перерахунку та виплати їм соціальної державної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є протиправною і такою, що суперечить Конституції та Законам України, порушує їхні права на соціальний захист.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", позивачі вважають, що їм повинно було бути нараховано і виплачено по 2182 грн. 28 коп. кожному за період з 01.09.2011 року по 31.05.2012 року. проведена часткова оплата за вищесказаний період - 489 грн 14 коп., недоплата становить 1693 грн. 06 коп. кожному із позивачів. Позивачі вважають, що відповідач повинен дорахувати і виплатити їм недоплачені суми. Ст. 22 Конституції україни визначено, що конституційні права і свободи гарантуються, таким чином держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадян свої конституційних прав. За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, предбачених законом. Законом України "Про соціальний захист дітей війни" реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус "дитини війни", серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Згідно абз. 1 п. 1 Положення, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, на нього покладено обовязок щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, зобовязання своєчасно і в повному обсязі фінансування та виплати пенсії. Отже, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенcії, яка передбачена Законом України "Про соціальний захист дітей війни", покладена саме на органи Пенсіного фонду України, в тому числі на відповідача. Таким чином, вважають позивачі, має місце протиправна бездіяльність відповідача по нарахуванню і виплаті їм соціальної допомоги, як дітям війни, у належному розмірі. У звязку із вищевикладеним, позивачі були змушені звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення, визнання протиправними недоплату Управлінням пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області належних, на їхню думку, як дітям війни, сум щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.09.2011 року по 31.05.2012 року та зобов'язати відповідача провести перерахунок призначених виплат, згідно із ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до норми ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і виплатити їм недоплачені, як дітям війни, суми щомісячної соціальної допомоги за період з 01.09.2011 року по 31.05.2012 року і далі проводити таке нарахування до зміни статусу нечинного законодавства; стягнути з відповідача на їхню користь суми сплаченихпозивачами судових витрат.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача пояснив що не визнає позову. Відповідач діяв відповідно до своїх повноважень і до тих законодавчих актів які діють на вказаний період виплат. Так з вересня до кінця 2011 року нарахування проводились відповідно до постанови КМ від 06.07.2011 №745, а з 2012 року постанови КМ від 28.12.2011 року №1381. Відповідач звертає увагу, що ні зміни до Державного Бюджету України на 2011 рік ні Державний бюджет на 2012 ні вказані постанови в межах питань що регулюють розміри доплат для дітей війни не визнані неконституційними.

Вислухавши пояснення стрін суд приходить до наступного висновку.

Через неоднозначні трактування та вирішення справ данної категорії судами, Пленумом Вищого Адмінітсративного Суду України 19.12.2011 року прийнято Постанову №8 "Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуваням статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму державна соціальна підтримка дітей війни у вигляді підвищення до пенсії, встановленого статтею 6 Закону від 18 листопада 2004 року, за своєю правовою природою є окремим джерелом доходу дітей війни та не є складовою їхньої пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги.

Пункт 11 вказаної постанови вказує на те, що пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" Прикінцеві положення Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми та положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплати указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для вирішення спорів зазначеної категорії, судам необхідно надавати перевагу тій із них, що прийнята пізніше. У цих правовідносинах така норма міститься у Законі України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік".

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06 липня 2011 року №745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Судам необхідно враховувати, що до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23 липня 2011 року, при вирішенні справ цієї категорії щодо розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни застосуванню підлягають положення ст.6 Закону "Про соціальний захист дітей війни".

Із 23 липня 2011 року правомірність дій суб'єктів владних повноважень у зазначених категоріях справ судам необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" та постанови Кабінету Міністрів України 06 липня 2011 року №745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету".

З огляду на вказані положення Постанови Плунуму Вищого Адміністративного Суду України суд приходить до висновку, що при виплаті позивачам доплати до пенсії за період з 01.09.2011 року по 31.05.2012 року, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та законодавчих актів що діють на цей період і не визнані неконституційними. А отже дії відповідача є цілком законними. Законодавчі акти, якими керувався відповідач не визнані неконституційними. З огляду на викладене позовні вимоги позивачів є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про порушення граничних норм доплати щомісячної Державної соціальної допомоги дітям війни відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днім з дня проголошення, через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: