Справа № 201/17676/17(2-а/201/476/2017)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2018 року справа № 201/17676/17(2-а/201/476/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.,

суддів: Божко Л.А. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2018 року (суддя Антонюк О.А.) ухвалену в місті Дніпро у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Дніпрі головного управління національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у місті Дніпрі головного управління національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови ЕАА №210387 від 15.11.2017 року про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що оскаржувану постанову було складено інспектором Самборським А.А, якого на місці взагалі не було. Також, Позивач зазначив, що він не вчиняв жодних порушень правил дорожнього руху, у звязку з чим у патрульного були відсутні підстави для витребування у нього полісу обовязкового цивільного страхування.

Сторони в судове засідання не зявились. Відповідно до ст. 311 КАС України суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.11.2017 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Дніпрі головного управління національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови, 15.11.2017 року ОСОБА_1, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 без поліса обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «г» ПДР.

На підставі вказаного, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, Позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"),тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, приписами п.21.2 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється зокрема Відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, виходячи з зазначеного, перевірка у особи наявності полісу цивільно-правової відповідальності може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст..280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для зупинки Позивача стало отримання працівниками патрульної поліції інформації про вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме здійснення виїзду з вул. Глінки на ліво та порушення вимог дор. знаку 4.2. та горизонтальної розмітки 1.3.

Однак, Відповідачем не було надано до суду жодних доказів (аудіо- чи відео фіксації), які б підтверджували факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення ним вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Також, Відповідачем не було надано інших доказів, які б підтверджували факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, наданий Відповідачем рапорт інспектора патрульної поліції від 19.02.2018 року не є самостійним та достатнім доказом вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, оскільки він належним чином не підтверджує факт його вчинення.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, в даному випадку відсутня належна доказова база, яка б підтверджувала факт порушення Позивачем правил дорожнього руху та як наслідок, яка б породжувала у Відповідача право на витребування полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності для огляду, якому мав би відповідати обовязок Позивача надати його.

Відтак, виходячи з встановлених обставин справи та приписів чинного законодавства, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості прийняття Відповідачем оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2018 року було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність його скасування.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, 321, 322, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2018 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта поліції ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №210387 від 15.11.2017 року.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ст.272 КАС України.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: С.А. Уханенко