Справа № 339/292/18
Суддя: Головенко О. С.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/292/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Болехів .

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Рожнятівського ВП сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

28.08.2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову ДП18 №096991 від 18.08.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що в той день він керував автомобілем по вул. Обліски в м.Долина і позаду нього їхав патрульний автомобіль, який наздогнав його та на вимогу працівника поліції зупинився. Працівник поліції повідомив, що він порушив ПДР України, оскільки не ввімкнув показник повороту, чим порушив п. 9.2. ПДР України. Стверджує, що визнав свою вину у вчиненні вказаного порушення, після чого працівник поліції виніс постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн., який сплатив. Після отримання постанови відповідач повідомив, що він може їхати.

25.08.2018 року він отримав лист із копією іншої постанови, яку оскаржує, та довідався, що 18.08.2018 року винесено ще одну постанову щодо нього з приводу порушенням ним п.18.1 ПДР (наближаючись до пішоходного переходу, на якому були пішоходи не зупинився, щоб надати їм дорогу) та накладення штрафу розміром 255грн.

Вказує, що таке правопорушення в той день він не вчиняв, працівником поліції не надано жодного доказу, що він керував автомобілем, порушив вказані Правила дорожнього руху ( п. 18.1) : не було допитано жодних свідків, зокрема пішоходів, яких він не пропустив, для перегляду не надано відео з камери, яка є в автомобілі поліції.

Оскільки вказана постанова в його присутності не складалася, він її не підписував, в його діях немає складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, відтак, є всі підстави для її скасування та закриття провадження у справі.

Відповідачем при винесеннні постанови порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а позивач був позбавив його можливості надати пояснення, користуватися правовою допомогою, заявляти клопотання та надати документи, які передбачені ст.33 КУпАП.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку та надали відзив на позов.

Позивач в судове засідання не з"явився, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи .

Як зазначено в ч.3 ст. 268 КАСУ, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, надавши їм оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 18.08.2018 року інспектором поліції ОСОБА_3 винесено постанову №096991 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП, яку позивач оскаржив.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 18.08.2018 року о 20 год. 15 хв. в м.Долина по вул. Обліски, керуючи транспортним засобом Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішоходного переходу на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкості і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, чим порушив п.18.1 ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Пунктом 18.1 ПДР України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач, заперечуючи факту вчинення ним правопорушення, посилається на відсутність належних доказів на підтвердження його винуватості.

Зокрема, вказує на те, що 18.08.2018року щодо нього працівником поліції ОСОБА_3 винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП за те, що він о 20 год. 25 хв. в м.Долина по вул. Обліски, керуючи транспортним засобом Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 не ввімкнув показник повороту, чим вчинив правопорушення за ч.2 ст. 122 КУ. З діями працівникаполіції він погодився, та сплатив штраф.

Разом з тим, працівник поліції ОСОБА_3 в той день виніс ще одну постанову щодо позивача в розриві часу 15 хв. з приводу ненадання позивачем переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах за ч.1 ст.122КУпАП, в якій зазначено, що водій від пояснень відмовився і про існування такої постанови позивач дізнався, отримавши її поштою.

Нормою частини 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Оскільки позивач не погоджується з діями працівника поліції щодо винесення оскаржуваної постанови вважаючи, що в його діях відсутня подія та склад правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАп, то суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем п.18.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, за змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Однак доказів того, що позивач керуючи автомобілем, наближаючись до нерегульованого пішоходного переходу на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкості і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів в автоматичному режимі, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з"ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідач не надав до суду жодних доказів на спростування доводів позивача та будь - яких інших доказів на підтвердження протиправності та умислу на вчинення ОСОБА_2 дій, які кваліфікуються як адміністративне правопорушення згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відтак, з огляду на надані позивачем докази, твердження відповідача, що позивач, наближаючись до нерегульованого пішоходного переходу на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкості і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, є припущенням, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог Правил дорожнього руху

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Окрім того, суд враховує і те, що відповідно до ч.4 ст.159 КАС України не подання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується судом як визнання позову.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного , керуючись ст.2, 5, 9, 159, 241-246, 286 КАС України суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №096991 від 18.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 у вигляді штрафу розміром 225 ( двіста двадцять пять) гривень за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

Позивач: ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області - вул. Академіка Сахарова,15 м. Івано-Франківськ.

Патрульний СРПП № 2 Рожнятівського ВП сержант поліції ОСОБА_3 вул. Академіка Сахарова,15 м. Івано-Франківськ.

Суддя О.С. Головенко