Справа № 127/17892/18
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/339/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Гилик А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/17892/18 за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Гусак Вікторії Костянтинівни про скасування постанови серії ЕАА №474974 від 11.07.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до інспектора поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Гусак Вікторії Костянтинівни про скасування постанови серії ЕАА №474974 від 11.07.2018 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що 11 липня 2018 року близько 10.00 год. ОСОБА_1 рухався за кермом автомобіля НОМЕР_1, по вулиці Пирогова у місті Вінниці, в напрямку площі Гагаріна. Проїхавши перехрестя вулиць Пирогова та Маліновського, він зупинився на вимогу відповідача. Причину зупинки відповідач пояснив порушенням ним правил п. 8.7.3. ПДР України проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. В результаті вчинення даного порушення відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та заперечує проти її змісту. Так, він здійснив проїзд перехрестя на зелений сигнал, коли таймер при зворотному відліку вказував «2 секунди», що було достатньо для проїзду перехрестя. Позивач зазначає, що інспектор не взяв його пояснення до уваги та не допитав свідка, який знаходився в автомобілі. Також ОСОБА_1 просив надати йому відеофіксацію порушення ним ПДР, проте дана вимога була проігнорована. Також позивач зазначає, що інспектором було порушено ряд норм КУпАП, зокрема не зясовано всіх обставин справи, не наведено доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, проігноровані норми ст. 268 КУпАП, не забезпечено право на захист. З урахуванням вищевказаного, на думку ОСОБА_1, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому він звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати постанову від 11.07.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 20 липня 2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень ст. 286 КАС України. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що вимоги позивача є безпідставними. Так, під час патрулювання 11 липня 2018 року поліцейським роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2 о 09 год. 50 хв. було помічено автомобіль, який здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора (жовтий), чим порушив п. 8.7.3. «г» ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Представник відповідача зазначає, що своїми діями ОСОБА_1 здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, тим самим нехтував п. 1.4 та 1.5 ПДР України, а саме, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ПДР, а також що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідачем законно розглянута справа на місці вчинення правопорушення, а винесена постанова відповідає вимогам законодавства. Представник не погоджується з твердженням позивача щодо ігнорування відповідачем статті 33 КУпАП України, оскільки в даній статті вказано, що вона застосовується «крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі». Отже, інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, дійшов висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову ЕАА № 478411 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Таким чином, розглядаючи дану справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Крім того, представник звертає увагу, що в позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати постанову ЕАА № 474974 від 08.07.2018, яка не стосується його прав. Слід зазначити, що оскаржувана постанова була вручена позивачу на місці її винесення. Надати відеозапис фіксування правопорушення немає можливості, та як строк зберігання відеозаписів є обмеженим. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також зазначив, що в результаті витребування оскаржуваної постанови просить скасувати постанову серії ЕАА № 478411 від 11.07.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, у відзиві просила даний позов розглядати у відсутність відповідача.

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 205 КАСУ.

Вислухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що 11 липня 2018 року поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №478411 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно змісту постанови слідує, що 11 липня 2018 року о 09 год. 50 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 9Б водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВМW Х5, д.н.з. НОМЕР_2, здійснив проїзд на забороняючий жовтий знак світлофора, чим порушив п. 8.7.3. «г» ПДР України порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Даними діями позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Також, частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції ОСОБА_2 Слід відзначити, що даний факт позивачем не оспорюється. Разом з тим, у відзиві представник відповідача звертає увагу на правомірність винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачем було здійснено проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Підпунктом 8.7.3. (ґ) Правил дорожнього руху України визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа БУПП у Вінницькій області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Доказів того, що позивач проїхав перехрестя на заборонний сигнал світлофора відповідачем, яким винесено постанову, не наведено.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії, а згідно частиною другою статті 62 ОСОБА_3 України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У даній справі відсутні докази відеофіксації вчинення позивачем правопорушення, оскільки відповідач їх не додав ні до постанови, ні до суду. Крім того, матеріали справи не містять жодних пояснень свідків та очевидців щодо факту порушення позивачем частини другої статті 122 КУпАП.

Вказані обставини позовної заяви не були спростовані відповідачем відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення субєктом владних повноважень суду не надано, окрім постанови, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Разом з тим, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що здійснюючи проїзд перехрестя вулиць Пирогова та Маліновського в м. Вінниці на зелений сигнал, коли таймер при зворотному відліку вказував «2 секунди». Дана кількість часу була достатня для проїзду перехрестя.

Також факт проїзду перехрестя позивачем на зелений сигнал, коли таймер при зворотному відліку вказував «2 секунди» було підтверджено в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_4 Під час переїзду перехрестя свідок знаходився в салоні транспортного засобу разом з позивачем, на передньому пасажирському сидінні, в результаті чого він чітко бачив сигнал світлофора.

Відповідно до пункту 8.7.3. «в» ПДР зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло.

Однак, пунктом 8.11. ПДР України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, проїзд регульованого перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, а також продовження руху на жовтий сигнал світлофора з дотриманням положень п. 8.11 ПРД, відповідає вимогам ПДР.

Суд допускає можливість закінчення позивачем проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофора.

Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді (п. 16.8 ПДР України).

Отже, вищевказаними положеннями ПДР України чітко визначено, що якщо водій виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, він має право закінчити рух у вибраному напрямку не зважаючи на те, що загорівся забороняючий сигнал світлофора. Таким чином, на думку суду, позивач діяв правомірно під час перетину перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора.

Щодо екстреного гальмування, то він має застосовуватися лише в екстрених випадках. Спосіб гальмування, який може максимально уповільнити хід руху автотранспортного засобу, повинен застосовуватися водієм лише в екстрених умовах, враховуючи при цьому зовнішні фактори.

Виходячи з положень вказаного законодавства, суд приходить до переконання, що в разі застосування позивачем екстреного гальмування з наміром зупинити автомобіль через недостатньої кількості часу для проїзду перехрестя, ОСОБА_1 міг спричинити аварійну ситуацію. Зокрема, автомобілі, що рухались позаду нього могли не встигнути зупинитись та спричинили б наїзд на позивача. Також в разі застосування екстреного гальмування, останній міг зупинитися на середині перехрестя, чим створив би перешкоду для руху іншим транспортним засобам.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивач не вчиняв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 19 ОСОБА_3 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху України є незаконним, а винесена постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕАА №478411 від 11 липня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, винесену поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції ОСОБА_2, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 19 ОСОБА_3 України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 122, 247, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 5-9, 20, 73-78, 90, 194, 205, 209-211, 241-243, 246, 250, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА №478411 від 11 липня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, винесену поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції ОСОБА_2, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання: 21018, АДРЕСА_1.

Відповідач: поліцейський роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції ОСОБА_2, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя: