Справа № 157/1103/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 157/1103/16-а

адміністративне провадження № К/9901/22862/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 157/1103/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними;

за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Іщук Л. П., Онишкевича Л. П., Хобор Р. Б.) від 23 травня 2017 року, встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік;

- зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач, виплативши йому грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у меншому розмірі, ніж визначено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», порушив його право на отримання одноразової щорічної грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

3. 28 грудня 2016 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації щодо відмови у перерахунку інваліду ІІІ групи, щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі - семи мінімальних пенсій за віком, встановленої ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 6990 грн. щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІІ групи за 2016 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2016 року в позові відмовлено.

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2, постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2016 року скасовано; прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково; визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області щодо відмови виплати ОСОБА_2 щорічної одноразової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій інваліду ІІІ групи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги» передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»; зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій інваліду ІІІ групи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги» передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з урахуванням раніше виплачених сум.

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року, постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2016 року залишити без змін.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалась.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 14 лютого 2018 року касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 157/1103/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження на 19 вересня 2018 року.

12. 19 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 26 вересня 2018 року.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач - ОСОБА_2 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 12 жовтня 2015 року.

14. У квітні 2016 року позивачу проведено виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року як учаснику бойових дій в розмірі 920 грн.

15. Статус інваліда війни 3 групи ОСОБА_2 отримав, зокрема, на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 386271, дата огляду 14 липня 2016 року, і цей статус підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, виданим 15 липня 2016 року.

16. На звернення позивача ОСОБА_2 про нарахування і виплату йому невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік в сумі 4730 грн., листом від 06 жовтня 2016 року за № Л-190 Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації відмовило йому у перерахунку та виплаті різниці між належною до сплати, на думку позивача, сумою разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року та фактично виплаченою сумою, посилаючись на те, що в 2016 році йому виплачено разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02 березня 2016 року № 141, тобто 920 грн. Крім того, у листі відповідач зазначив, що Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ внесено зміни до Бюджетного кодексу України та встановлено, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування», а тому грошова допомога до 5 травня виплачена позивачу як учаснику бойових дій в повному розмірі відповідно до чинного законодавства України.

17. Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що станом на 5 травня 2016 року позивач не мав статусу інваліда війни 3 групи, а тому виплата йому в 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня правомірно здійснена як учаснику бойових дій в порядку та розмірі, що визначений Кабінетом Міністрів України в межах наданих Уряду України п. 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року» № 79-V111 повноважень, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного страхування, а саме у розмірі 920 грн.

18.1. Суд першої інстанції зазначив, що ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня1993 року № 3551-XII передбачає пільги учасникам бойових дій, ст. 13 цього ж Закону встановлює пільги для інвалідів війни.

18.2. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (далі - Закон № 367-XIV) статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною четвертою такого змісту: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 4 липня 2002 року № 52-IV частину четверту слід вважати частиною п'ятою.

18.3. Законом № 367-XIV статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною четвертою такого змісту: щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 04 липня 2002 року № 52-IV частину четверту статті 13 слід вважати частиною п'ятою статті 13.

18.4. З 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (далі - Закон № 79-VІІІ), пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, у відповідності до якого норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

18.5. Вказані положення Закону № 79-VІІІ є чинними та Конституційним Судом України не визнані неконституційними, а, отже, із набуттям чинності цього Закону Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої ст.ст. 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

18.6. З посиланням на рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Закон № 79-VIII прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому в даному випадку підлягають застосуванню норми Закону № 79-VIII.

18.7. 02 березня 2016 року Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», прийнято постанову № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», підпунктами 1, 2 пункту 1 якої встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, проводиться в розмірі 920 грн.; інвалідам війни 3 групи - в розмірі 2310 грн. Зазначена постанова є чинною.

18.8. Верховна Рада України пунктом 63 Закону № 79-VIII визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

18.9. Приймаючи рішення, суд першої інстанції керувався також рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, в якому Суд дійшов висновку, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

18.10. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною відсутні.

19. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги позивача зазначив, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік, яка була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 920 грн., суперечить розміру, визначеному у постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02 березня 2016 року №141, оскільки ОСОБА_2, як інвалід III групи та учасник бойових дій має право на одноразову грошову виплату у розмірі 2310 грн. відповідно до вказано постанови Кабінету Міністрів України № 141.

19.1. Суд апеляційної інстанцій, вказуючи на правомірність визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, послався на рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20 рп/2011, в якому Суд наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- в 2016 році ОСОБА_2 виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 920 грн., як учаснику бойових дій, а не як інваліду ІІІ групи, у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02 березня 2016 року № 141;

- статус інваліда війни ІІІ групи позивачу встановлено 14 липня 2016 року на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії, у якій вказано групу та причини інвалідності, посвідчення інваліда ІІІ групи, що є підтвердженням статусу, видано 15 липня 2016 року;

- станом на 5 травня 2016 року ОСОБА_2 не мав статусу інваліда ІІІ групи, а мав статус учасника бойових дій, по якому йому і зараховано 18 квітня 2016 року через відділення державного ощадного банку України кошти на поточний рахунок у сумі 920 грн., про що правомірно вказано у постанові Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2016 року;

- щодо розміру допомоги, право встановлювати розміри виплати щорічної разової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України з 01 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким внесено зміни до Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, зазначає, що як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції правильно дійшли висновку про правомірність визначення відповідачем виплати допомоги позивачу до 5 травня у 2016 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02 березня 2016 року № 141.

22. Конституційний Суд України в рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

23. Також колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій, вказуючи на правомірність визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, обґрунтовано послалися на рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20 рп/2011, яке винесено за результатом розгляду конституційного подання народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік». Зокрема, перед Конституційним Судом України було поставлено питання: чи обмежує конституційні права громадян факт надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України визначати розміри соціальних виплат, передбачених спеціальними законами, залежно від наявності фінансового ресурсу?

24. Конституційний Суд України у вказаному рішенні дійшов правового висновку, що дії органів державної влади відповідають Конституції України та є допустимими.

25. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України визначати розміри соціальних виплат, передбачених спеціальними законами (шляхом прийняття Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ), не є порушенням конституційних прав громадян.

26. Слід також зазначити, що положення Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» Конституційним Судом України неконституційними не визнані, а тому підлягали застосуванню при визначенні суми допомоги до 5 травня у 2016 році.

27. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналогічні спірним даній справі правовідносини були предметом розгляду у Європейському суді з прав людини.

28. В ухвалі від 03 червня 2014 року (справа «Серебрянський проти України», заява №54704/10) Європейський суд з прав людини дійшов висновку (п. 36 ухвали), що вимога заявника щодо виплати разової щорічної допомоги до Дня перемоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком не становила «законні сподівання» у значені практики ЄСПЛ з цього питання. Національний суд розглянув твердження заявника та навів підстави свого рішення, яке не може вважатися свавільним або необґрунтованим. Дійсно, закони України про державний бюджет на 2007 та 2008 роки вплинули на заявника, але національний суд, посилаючись на відсутність зворотної дії рішень Конституційного Суду України [йдеться про рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008], чітко постановив, що заявник отримав виплату, на яку він мав право відповідно до національного законодавства станом на момент, коли вона мала виплачуватися.

29. Проте, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач як інвалід III групи та учасник бойових дій має право на одноразову грошову виплату за 2016 рік у розмірі 2310 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 141.

30. Як свідчать матеріали справи, статус інваліда війни ІІІ групи позивачу встановлено 14 липня 2016 року на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії /а. с. 48/, у якій вказано групу та причини інвалідності, посвідчення інваліда ІІІ групи, що є підтвердженням статусу інваліда. Відповідне посвідчення видано 15 липня 2016 року /а. с. 42/.

31. Отже, станом на 5 травня 2016 року ОСОБА_2 не мав статусу інваліда ІІІ групи, а мав статус учасника бойових дій, якому у квітні 2016 року відповідач правомірно виплатив грошову допомогу до 5 травня у 2016 році як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн.

32. Враховуючи наведене та встановлені судом першої інстанції обставини справи, Суд дійшов висновку, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним, оскільки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто правомірно виплатив позивачу грошову допомогу до 5 травня у 2016 році як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн.

33. Отже, Львівський апеляційний адміністративний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції.

34. Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

35. З огляду на викладене, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року підлягає скасуванню, а постанова Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2016 року - залишенню в силі.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 157/1103/16-а скасувати.

Постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 грудня 2016 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб