Справа № 0440/5163/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2018 року Справа № 0440/5163/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САПСАН-322» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Товариство з обмеженою відповідальністю «САПСАН-322» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить:
Ухвалою суду від 13.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
13.08.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що на момент здійснення передплати (01.11.2016 року) у сумі 2 400 000,00 рос. руб. на адресу ТОВ ПКФ «ТАЛ» (Російська Федерація) в рамках виконання контракту від 02.11.2015 року № 26 граничний строк надходження товару, згідно Постанови Правління НБУ від 14.09.2016 року № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» складав 120 днів (граничний термін надходження товару 01.03.2017 року). А тому, висновки за результатами перевірки ТОВ «Сапсан-322» є правомірними, відповідають нормам чинного законодавства, зроблені на підставі наданих для перевірки документів та іншої податкової інформації.
29.08.2018 року у судовому засіданні представником позивача була надана письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області з 26.02.2018 року по 02.03.2018 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «САПСАН-322» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту (договору поставки) від 02.11.2015 року №26 за період з 02.11.2015 року по 23.02.2018 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидента, яке перебуває за межами України.
У висновках Акту, зокрема, зазначено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою з питань дотримання вимог валютного законодавства України встановлено порушення:
- статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР (зі змінами та доповненнями) при виконанні імпортного контракту (договору поставки) від 02.11.2015 року № 26 укладеному з нерезидентом ТОВ ПКФ «ТАЛ» (Російська Федерація, Республіка Татарстан), в частині несвоєчасного отримання товару в сумі 2 400 000,00 рос. руб., за що на підставі ст. 4 цього ж Закону ТОВ «Сапсан-322» нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 26 818,56 грн.
- статті 5 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.94 року №185/94-ВР (зі змінами та доповненнями) та п. 7 р. III Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2005 року № 281 (зі змінами та доповненнями) щодо несплати до державного бюджету позитивної курсової різниці у сумі 116 160,00 грн., що виникла внаслідок здійснення операцій повернення та продажу на УМВБ раніше передплачених коштів за контрактом (договором поставки) від 02.11.2015 року № 26, складеному з ТОВ ПКФ «ТАЛ» (Російська Федерація, Республіка Татарстан).
11.04.2018 року позивачем було складено та направлено скаргу на означене податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України.
15.06.2018 року було винесено рішенням за результатами розгляду скарги позивача, яким ДФС України залишила без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а скаргу позивача - без задоволення.
Правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, Контракт від 02.11.2015 №26 укладено між ТОВ «Сапсан-322» (Покупець), в особі директора ОСОБА_5, діючої на підставі статуту, та ТОВ ПКФ «ТАЛ» (Російська Федерація, Республіка Татарстан) (Продавець), в особі директора ОСОБА_6, діючого на підставі статутних документів.
Предмет контракту Продавець зобовязується поставити запасні частини для автомобілів (далі товар), а Покупець зобовязаний прийняти та оплатити Товар на умовах цього контракту. Умови оплати загальну суму контракту 20 000 000,00 рос. руб. Валюта платежу рос. руб. Умови поставки FCA м. Набережні Челни, Ресупубліка Татарстан, Російська Федерація, відповідно правил «Інкотермс» 2010. Термін дії контракту вступ в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 року.
Відповідно додаткової угоди від 19.01.2016 року №1 до контракту від 02.11.2015 №26 оплата за товар за кожну поставку виконується Покупцем в рос. руб. шляхом 100% передплати безготівковим платежем на вказаний в цьому договорі розрахунковий рахунок Продавця. Оплата по договору можлива також з відстрочкою платежу 65 робочих днів з моменту поставки товару.
Відповідно додаткової угоди від 26.10.2017 року №2 до контракту від 02.11.2015 року №26 загальна сума контракту складає 50 000 000,00 рос. руб.
Відповідно до ВМД до контракту від 02.11.2015 року №26 за період з 02.11.2015 року по 23.02.2018 року ТОВ «Сапсан-322» отримано товар (запасні частини для автомобілів) на загальну суму 17 843 034,60 рос.руб. (екв. 7 644 793,47 грн.).
Крім того у періоді, що перевірявся, ТОВ ПКФ «ТАЛ» (Російська Федерація, Республіка Татарстан) було здійснено повернення частини передплати на загальну суму 2 400 000,00 рос. руб., а саме - надійшли на рахунок позивача 07.03.2017 року у сумі 2 400 000,00 рос. руб.
Відповідно до абз. 14 ст. 1 Закону України від 16.04.1991 № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі ОСОБА_4 №959) та абз. 2 п. 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортним, імпортними операціями, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 24.03.99 № 136 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за № 338/3631 (далі - Інструкція №136) імпорт - це купівля українськими субєктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних субєктів господарської діяльності товарів із ввезенням або без ввезення цих товарів на території України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання, установами та організаціями України, розташованими за її межами.
Згідно з абз. 38 ст.1 Закону № 959 момент здійснення імпорту - це момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що імпортується, від продавця до покупця.
Статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР, зі змінами та доповненнями (далі - ОСОБА_4 №185/94) визначено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Граничні терміни розрахунків, які передбачені ст. ст. 1, 2 ЗУ №185 змінено з 180 на 120 календарних днів згідно наступних Постанов Правління НБУ (були чинними у періоді, що перевірявся):
- від 28.07.2016 року №361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» змінено граничний термін розрахунків, які передбачено статтями 1 та 2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР, з 180 днів на 120 календарних днів;
- від 14.09.2016 року №386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (змінено граничний термін розрахунків, які передбачено статтями 1 та 2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР, і 180 днів на 120 календарних днів. Термін дії постанови НБУ від 14.09.2016 року №386 з 15.09.2016 року по 15.12.2016 року);
- від 13.12.2016 року №410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (змінено граничний термін розрахунків, які передбачено статтями 1 та 2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР, з 180 днів на 120 календарних днів. Термін дії постанови НБУ від 13.12.2016 року №410 з 16.12.2016 року по 16.07.2017 року);
На момент здійснення передплати (01.11.2016 року) у сумі 2 400 000,00 рос.руб. на адресу ТОВ ПКФ «ТАЛ» (Російська Федерація) в рамках виконання контракту від 02.11.2015 року №26 граничний строк надходження товару, згідно Постанови Правління НБУ від 14.09.2016 року №386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» складав 120 днів (граничний термін надходження товару 01.03.2017 року).
Як зазначається відповідачем, ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначає, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний, день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Згідно додаткових письмових пояснень відповідача, розрахунок пені здійснювався таким чином:
Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2004 року за № 280, встановлено, що розподільчі рахунки є рахунками виключно суб'єктів господарювання, на яких знаходяться кошти таких суб'єктів - клієнтів банку (Клас 2 - Операції за розрахунками, наданими кредитами та залученими вкладами (депозитами), підклас 26 «Кошти клієнтів банку», підклас 2603 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання».
Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», передбачена відповідальність за порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього ж Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, яке тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, а не рух коштів з розподільчого рахунку на валютний рахунок одного і того ж платника. Відтак вказаний вище висновок відповідача не ґрунтується на нормах Закону.
Отже, суд дійшов висновку, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі №80131935/17 (К/9901/788/17) від 16.05.2018 року.
Відтак, як встановлено судом, грошові кошти були повернуті протягом 126 календарних днів, тоді як при проведенні розрахунку штрафних санкцій податковим органом вирахувано строк у 128 календарних днів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 23.03.2018 року, яким встановлено порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 ПК України і ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосовано до ТОВ «САПСАН-322» суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, утому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, в частині 20 113,92 грн. - відмовити.
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САПСАН-322» судові витрати у розмірі 440,50 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 03 вересня 2018 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 29.08.2018 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_8