Справа № 821/3687/15-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №821/3687/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11871/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапа В.М,

розглянувши в письмовому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 (головуючий суддя - Шеметенко Л.П., судді: Димерлій О.О., Єщенко О.В.)

у справі №821/3687/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління міністерства внутрішніх справ у Херсонській області (далі - відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - відповідач-2), в якому, з урахуваннями зміни позовних вимог від 08.02.2016, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-1 від 06.11.2015 №420 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_2 з посади начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області;

- поновити позивача на посаді начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області з 06.11.2015;

- визнати протиправними заперечення відділу інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які стали підставою для відмови ОСОБА_2 у прийнятті на службу до поліції згідно рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області, від 03.11.2015 №2/4038;

- визнати протиправним та скасувати рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення від 03.11.2015 №2/4038 в частині відмови позивачу в проходженні служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати рішення управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 19.11.2015 №2/69 про відмову в прийнятті ОСОБА_2 на службу до поліції;

- зобов'язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про прийняття на службу до поліції від 06.11.2015.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.03.2016 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 06.11.2015 №420 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_2 з посади начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області. Поновлено капітана міліції ОСОБА_2 на посаді начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області з 06.11.2015. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про прийняття на службу до поліції від 06.11.2015 та прийняти з цього приводу відповідний наказ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.03.2016 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про прийняття на службу до поліції від 06.11.2015 та прийняти мотивоване рішення щодо цього, в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що рішення суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 03.08.2004.

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 22.07.2015 №244 о/с капітана міліції ОСОБА_2 призначено на посаду начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області.

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2015 р. № 16/І/ХХІІ/8 позивачу надано статус учасника бойових дій, про що 30.09.2015 видано посвідчення №022977.

06.11.2015 начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області винесено наказ №420о/с про звільнення капітана міліції ОСОБА_2 з посади начальника відділу боротьби з етнічними організованими групами і злочинними організаціями з міжнародними зв'язками управління карного розшуку УМВС України у Херсонській області за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скороченням штатів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015 №885, чинної на день звільнення позивача; далі - Положення №114).

Вказаний наказ прийнято відповідно до пунктів 10 та 11 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIІI (далі - Закон №580-VIІI) та Положення №114.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підставою для відмови позивачу в подальшому проходженні служби у поліції були усні заперечення присутніх на засіданні працівників ОВС, що є неправомірним. Крім того, матеріали справи містять докази сумлінного ставлення позивача до виконання службових обов'язків, а також наявність у зазначеної особи статусу учасника бойових дій. Суд першої інстанції дійшов висновку, що звільняючи позивача з посади за скороченням штатів, відповідачі повинні були вирішити питання щодо запропонування позивачу посади в будь-якому органі поліції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що атестація на виконання Положення №114 та Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2005 №181 (далі - Інструкція №181), була проведена, зокрема, відносно позивача, якому за результатами атестації відмовлено у проходженні служби в лавах Національної поліції України. Висновки суду першої інстанції про наявність в матеріалах справи письмових доказів сумлінного ставлення позивачем до несення служби підтверджуються наявними у справі доказами, проте у своїй сукупності висновків атестаційної комісії не спростовують.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію» (далі - Закон №565-XII), в редакції чинній на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до статті 18 вказаного Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням №114, згідно з пунктом 8 якого дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема у зв'язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

Згідно пункту 64 "г" Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Водночас, на момент розгляду цієї справи Закон №565-ХІІ втратив чинність та вступив у дію Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до пункту 1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VІІІ, останній набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон №580-VІІІ опублікований в газеті Голос України 06.08.2015 за №141-142 і набрав чинності 07.11.2015.

Враховуючи викладене, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17- 18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону набирають чинності з 07.11.2015.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VІІІ з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, звільнення позивача відбулось у зв'язку зі скороченням штатів.

Згідном пункту 64 «г» Положення №114 звільнення у зв'язку із скороченням штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Пунктами 9, 10, 11 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, можуть були прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або неприйняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Суд дійшов висновку, що вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ та Положення№114, на які йдеться посилання у спірному наказі, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Таким чином, Суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного наказу відповідача-1 від 06.11.2015 №420 о/с в частині звільнення позивача з посади.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 2401 Кодексу законів про працю, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

З огляду на викладене, Суд вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині скасування наказу відповідача-1 від 06.11.2015 №420 о/с в частині звільнення позивача з посади та поновлення позивача на посаді.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 підлягає скасуванню, а постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 11.03.2016 - залишенню в силі.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 скасувати, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.03.2016 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

судді Н.А.Данилевич

В.М.Шарапа