Справа № 211/1344/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" вересня 2018 р. м. Дніпро справа № 211/1344/18
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 31 липня 2018 р. (суддя Ніколенко Д.М., м. Кривий Ріг)

у справі №211/1344/18

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кантова Дмитра Івановича,

третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,

про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача;

- скасувати постанову відповідача серії ЕАА №334019 від 23.03.2018 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 31 липня 2018 р. позов задоволено частково, а саме:

- скасовано постанову ЕАА № 334019 від 23 березня 2018 р., винесену інспектором патрульної поліції роти №8 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кантовим Дмитром Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 540 грн. 00 коп.;

- закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - ПДР), КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Після виявлення факту порушення вимог ПДР відповідачем було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз'яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи.

Позовні вимоги позивача та докази у своїй сукупності не дають підстав вважати, що оскаржена постанова відповідача є протиправною, а натомість вказують на те, що відповідачем така прийнята обґрунтовано, з дотриманням законів України, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Безпосередньо позивачем при обґрунтуванні позовних вимог підтверджується вчинення ним дії, яка вказує на порушення ПДР, що є одним із доказів адміністративного проступку. Згідно з ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до п. 31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.5 ПДР, водій повинен вжити заходів для їх усунення, якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР. Позивач ніяким чином не довів дотримання цього пункту правил, тому позиція суду з цього приводу є тільки припущенням, яке неможна покладати в основу судового рішення.

Отже, враховуючи всі обставини, відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання представники учасників процесу не з'явилися, повідомлені належним чином, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 23 березня 2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кантовим Д.І. було винесено постанову серії ЕАА № 334019 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 23 березня 2018 р. об 11:15 годині керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» 1843 LS, державний номерний знак НОМЕР_1, з причіпом, державний номерний знак НОМЕР_2, на якому не було задніх бризговиків, призначених конструкцією, чим порушив п. 31.4.7 «е» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- відповідно до пояснень позивача, розпочинаючи рух він перевірив технічну справність основних елементів авто, всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані, про відсутність бризговиків йому стадо відомо лише зі слів відповідача, після чого він рухався до місця стоянки та подальшого ремонту;

- судом встановлено, що відповідачем не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем ПДР, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо). Тому суд прийняв до уваги відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення (відсутність суб'єктивної сторони - умислу на вчинення порушення) та вважав, що вимоги в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню;

- вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено їх протиправність. Позивачем не оскаржувалося порушення процедури розгляду справи чи інша неправомірність дій інспектора УПП, оскільки ним визнано, що він дійсно керував без бризговиків;

- відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача, з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП колегія суддів доходить висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч.1 ст.121 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно з п.31.4.7 «е» ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризговики.

Пунктом 2.3 «а» ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п.1.9 ПДР).

Згідно з п.31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств- виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил керування транспортного засобу (статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також відповідно до п.4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ст.121 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За нормами ч.2 ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В позовній заяві позивач зазначав, що розпочинаючи рух він перевірив технічну справність основних елементів авто, всі вузли та агрегати па момент перевірки були у справному робочому стані, про відсутність бризговиків йому стадо відомо лише зї слів відповідача, після чого позивач рухався до місця стоянки та подальшого ремонту.

Отже, позивач визнав, що на час зупинки його транспортний засіб мав технічну несправність - відсутність бризговиків, за що передбачено відповідальність відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП.

На час зупинки позивач відповідно до вимог п.31.5 ПДР не рухався до місця стоянки або ремонту.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач керував автомобілем, який не мав бризговиків, що не заперечувалось позивачем.

Отже, зазначені обставини у справі не підлягають доказуванню, що не прийнято судом першої інстанції до уваги.

За висновком суду першої інстанції, доводи позивача про те, що він дізнався про технічну несправність автомобіля після зупинки, а також те, що він попередньо перевіряв технічну справність транспортного засобу, свідчать про відсутність вини та, як наслідок, складу адміністративного правопорушення.

Проте, будь-яких доказів, що свідчать про належне виконання позивачем вимог п.31.4.7 «е» ПДР позивач суду не надав, тому, за висновком колегії суддів, вказані позивачем доводи не можуть свідчити про відсутність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, наслідком керування транспортного засобу без бризговиків є викид бруду і каміння з-під коліс рухомого транспортного засобу, на що водій транспортного засобу не міг не звернути увагу під час кермування.

Відповідно до п.2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про неправомірність постанови відповідача серії ЕАА № 334019 від 23.03.2018 року не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що постанову серії ЕАА №334019 від 23.03.2018 року відповідачем було прийнято на підставі та в межах чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 31 липня 2018 р. у справі №211/1344/18 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко