Справа № 398/405/18
Суддя: Коліуш Г. В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/405/18
Провадження №: 2-а/398/57/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" вересня 2018 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Коліуш Г.В., з участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства та оформлення її результатів, а саме, складення актів обстеження земельної ділянки №23-ДК/23/АО/10/01-18, №23-ДК/24/АО/10/01-18, №23-ДК/25/АО/10/01-18 від 29.01.2018 року, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №23-ДК/20/АП/09/01 від 29.01.2018 року, протоколу про адміністративне правопорушення №23/ДК/0005П/07/01/-18 від 29.01.2018 року, розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 29.01.2018 року, припису №23-ДК/0014Пр/03/01/-18 від 29.01.2018 року; визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №23-ДК/0005По/08/01/-18 від 29.01.2018 року; стягнення з Державного бюджету на користь позивача 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Позов обґрунтований тим, що 29.01.2018 року відповідачем на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №23-ДК від 23.01.2018 року була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, за результатами якою складені акти обстеження земельної ділянки №23-ДК/23/АО/10/01-18, №23-ДК/24/АО/10/01-18, №23-ДК/25/АО/10/01-18 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №23-ДК/20/АП/09/01 від 29.01.2018 року, яким встановлено, що позивачем вчинено оброблення земельної ділянки загальною площею 36,1692 га, яка складається з земельних ділянок площею 12,5006 га, 17,1449 га та 6,5237 га, розділених польовими дорогами, розташованої на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, за межами с. Новий Стародуб. За цим фактом відповідачем складений протокол №23/ДК/0005П/07/01/-18 від 29.01.2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП та в той же день винесена постанова про накладення адміністративного стягнення №23-ДК/0005По/08/01/-18, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Також відповідачем складений розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття позивачем земельної ділянки в розмірі 52823,28 грн. та винесений припис №23-ДК/0014Пр/03/01/-18, яким зобовязано позивача в строк 30 календарних днів отримати від розпорядника земель, віднесених відповідачем до земель державної власності, наказ на дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду. Позивач вважає дії відповідача по проведенню перевірки, оформленню її результатів та притягнення до відповідальності незаконними з огляду на те, що земельна ділянка, про яку йдеться мова в оскаржуваній постанові не є земельною ділянкою в розумінні Земельного кодексу України, оскільки вона не сформована у передбаченому законодавством порядку, відсутні межі земельної ділянки, відсутні відомості про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. Крім того, відсутнє підтвердження того, що земельна ділянка віднесена до земель державної власності, оскільки на момент складення оскаржуваної постанови межі с. Новий Стародуб не встановлені. Також позивач зазначає про неправомірність розрахунку шкоди, який не відповідає положенням Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначення, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), затвердженої постановою КМУ №963 від 25.07.2007 року. Маючи намір використовувати земельну ділянку загальною площею 36,1692 га, яка ще не сформована та її передача в оренду неможлива, 21.12.2017 року позивач уклав з Новостародубскою сільською радою угоду про відшкодування втрат від недоотримання коштів сільським бюджетом за фактичне використання земельної ділянки №55.

25.05.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області проти задоволення позову заперечує, вважає оскаржувану постанову законною, а позов таким, що не підлягає задоволенню з підстав того, що проведення перевірки здійснювалося в межах повноважень відповідача та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №23-ДК від 23.01.2018 року, в ході якої було встановлено, що позивачем земельна ділянка площею 36,1692 га використовується без правовстановлюючих документів, що є порушення вимог ч.1 ст.116, ст.ст.125,126 ЗК України, відповідальність за вчинене правопорушення передбачена п.«б» ч.1 ст.211, ч.1 ст.212 ЗК України, ч.16 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.53-1 КУпАП. Самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь=які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»). Земельна ділянка вважається сформованою відповідно до положень п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», заміри земельної ділянки проводилися з залученням ПП «Геокадастровий центр», тому було визначено точну площу та місцезнаходження земельної ділянки», земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, не надана у власність або користування, тому перебуває у державній власності, факт самовільного використання земельної ділянки позивачем підтверджений матеріалами справи, тому будь-які порушення прав, свобод та інтересів позивач з боку Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області відсутні.

Позивач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст.126 КАС України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснив, що ними не оспорюється факт використання земельної ділянки, однак враховуючи відсутність сформованої земельної ділянки та невизначеність належності землі до державної чи комунальної власності не можна вважати її використання самовільним, жодних збитків державному бюджету не нанесено, оскільки позивач уклав угоду з сільрадою та щомісячно сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою, до сільської ради чи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської областіз заявою про передачу в оренду позивач не звертався, зазначив, що посилання на правову позицію ВСУ від 22.11.2010 року є неповним, оскільки в цій правовій позиції зазначено, що фактичне використання земельної ділянки не завжди є самовільним, судам при вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Представник відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Неявка учасників відповідно до ст..205 КАС України не перешкоджають проведенню судового засідання.

Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.01.2018 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_2 на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.01.2018 року №23-ДК у присутності позивача проведено обстеження земельної ділянки площею 17,1449 га, форма власності державна, категорія земель - сільськогосподарського призначення, цільове призначення пасовище, та виявлено, що земельна ділянка оброблена, документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності, права постійного користування або права оренди земельної ділянки відсутні, складений Акт обстеження земельної ділянки №23-ДК/23/АО/10/01-18.

29.01.2018 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_2 на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.01.2018 року №23-ДК у присутності позивача проведено обстеження земельної ділянки площею 12,5006 га, форма власності державна, категорія земель - сільськогосподарського призначення, цільове призначення пасовище, та виявлено, що земельна ділянка оброблена, документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності, права постійного користування або права оренди земельної ділянки відсутні, складений Акт обстеження земельної ділянки №23-ДК/24/АО/10/01-18.

29.01.2018 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_2 на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.01.2018 року №23-ДК у присутності позивача проведено обстеження земельної ділянки площею 6,523 га, форма власності державна, категорія земель - сільськогосподарського призначення, цільове призначення пасовище, та виявлено, що земельна ділянка оброблена, документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності, права постійного користування або права оренди земельної ділянки відсутні, складений Акт обстеження земельної ділянки №23-ДК/25/АО/10/01-18.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки від 29.01.2018 року №23-ДК/20/АП/09/01старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_2, складеним за участю землевпорядника Новостародубської сільської ради Пертівського району Кіровоградської області ОСОБА_4, у присутності позивача встановлено, що земельна ділянка за межам с. Новий Стародуб загальною площею 36,1692 га (складається з трьох земельних ділянок розділених польовою дорогою площами 12,5006 га, 17,1449 га, 6,5237 га) оброблена, використання земельної ділянки є самовільним зайняттям земельної ділянки та є порушенням ч.1 ст.116, ст.125,126 ЗК України та ч.16 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»

29.01.2018 року відповідачем складений протокол про адміністративне правопорушення №23/ДК/0005П/07/01/-18 про те, що позивач використовує на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області земельну ділянку загальною площею 36,1692 га державної фори власності, сільськогосподарського призначення без правоустановчих документів, а саме, укладеного та належним чином зареєстрованого договору оренди, чим заподіяв матеріальну шкоду в сумі 52823,28 грн.

29.01.2018 року відповідачем за результатами розгляду протоколу від 29.01.2018 року №23/ДК/0005П/07/01/-18 винесена постанова №23-ДК/0005По/08/01/-18, про накладення адміністративного стягнення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 170 грн.

Приписом № №23-ДК/0014Пр/03/01/-18 від 29.01.2018 року позивача зобовязано в термін тридцять календарних днів отримати від розпорядника земель державної власності наказ про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду.

21.12.2017 року між позивачем та Новостародубською сільською радою укладена угода, за умовами якої позивач як фактичний землекористувач земельної ділянки площею 36,1692 га зобовязується сплачувати плату за землекористування щомісячно, до 20 числа поточного місяця за попередній, з розрахунку 5% від грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта 1,756, річна плата становить 58045,42 грн., строк дії угоди до 21.12.2018 року.

З довідки від 07.02.2018 року №863, виданої виконавчим комітетом Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, вбачається, що проект землеустрою щодо встановлення меж адміністративно-територіальної одиниці с. Новий Стародуб у відповідності до приписів ст.173 ЗК України не розроблявся та не затверджувався.

Статтею 53-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за самовільне зайняття земельної ділянки.

Отже, аналіз вищенаведеної норми чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що у даному випадку об'єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки, яке у свою чергу є фактичним заволодінням (чи заволодінням і користуванням) земельною ділянкою або її частиною, вчиненим в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об'єкта, розташованого на земельній ділянці), а суб'єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки характеризується прямим умислом - винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Зі змісту норм ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 53-1 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

За змістом ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В абзаці 7 пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації прав підлягають право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Пунктом "б" частини 1 статті 211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що позивач користувався земельною ділянку за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо

такої земельної ділянки, тобто самовільно зайняв земельну ділянку, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 53-1 КУпАП.

Твердження позивача про те, що земельна ділянка не належить до земель державної власності спростовується наступним.

Відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (набув чинності з 01.01.2013 року) з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обовязкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

З дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. У разі якщо межі сіл, селищ, міст не встановлені відповідно до вимог статей 174, 175 та 176 Земельного кодексу України, визначення меж земель державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням меж населених пунктів, зазначених у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, зазначена земельна ділянка, яка розташована за межами с. Новий Стародуб, належить до державної власності, тому відповідач як уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області мав передбачені діючим законодавством повноваження на складання оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав та передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

В той же час, відповідно до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Отже, зазначеними вище приписами законодавства спростовуються твердження позивача про відсутність такого елементу складу правопорушення як обєкт правопорушення, оскільки наявність чи відсутність кадастрового номеру земельної ділянки не є визначальним для настання відповідальності за ст.53-1 КУпАП.

Посилання позивача як на підставу неправомірності оскаржуваної постанови неправомірність розрахунку шкоди суд не приймає до уваги, оскільки за диспозицією ст.53-1 КУпАП розмір шкоди не впливає на склад адміністративного правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності.

Також не заслуговує на увагу наявність укладеної між позивачем та Новостародубської сільською радою угоди про відшкодування втрат від недоотримання коштів сільським бюджетом в звязку з тим, що ця угода не є підтвердженням законності користування позивачем земельною ділянкою, крім того, земельна ділянка не відноситься до земель комунальної власності, тому у сільської ради відсутні повноваження на прийняття будь-яких рішень щодо розпорядження земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що суб'єкт владних повноважень довів суду правомірність оскарженої позивачем постанови №23-ДК/0005По/08/01/-18 від 29 січня 2018 року, тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 20, 77, 90, 242, 244, 245, 286, 293 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_2 (місце знаходження юридичної особи: м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.09.2018 року

Суддя Коліуш Г.В.