Справа № 812/463/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 жовтня 2018 року СєвєродонецькСправа № 812/463/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О. під час розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває вказана адміністративна справа.

Від Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі відповідач, УПФУ в Попаснянському районі Луганської області) 18.09.2018 надійшло клопотання про:

розгляд справи за правилами загального позовного провадження;

витребування від Державної прикордонної служби інформації про перебування позивача на території, підконтрольній України, на момент підписання позову до суду 20.02.2018;

витребування від УПСЗН Попаснянської РДА інформації щодо чинності довідки позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.12.2014 № 1655 (арк. спр. 54).

В обґрунтування клопотання зазначено, що за даними, які надійшли до відповідача, позивач з січня 2017 року не перебуває на території, підконтрольній Україні. Позов до суду датований 20.02.2017. Вказані обставини, на думку відповідача, дають підстави вважати, що позивач не міг самостійно звернутися до суду.

Також відповідач зауважує, що згідно з відповіддю Нижнєньської селищної ради від 11.09.2018 № 214, наданою на запит відповідача, позивач за адресою, зазначеною у довідці про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, не проживає.

У звязку з викладеним відповідач заперечує проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адже наведені обставини дають право сумніватися в існуванні позивача, а також у тому, що саме зазначена в позовній заяві особа звернулася до суду.

Також зазначено, що питання поновлення виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, якою є й позивач, врегульовано Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», від 05 листопада 2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Згідно з даними нормами права, пенсія внутрішньо переміщеним особам призначається (відновлюється), окрім іншого, за наявності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та за наслідками перевірки фактичного місця проживання пенсіонера.

Контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.

Довідка позивача від 02.12.2014 № 1655 відповідно до листа УПСЗН Попаснянської РДА від 16.01.2017 № 130-1/01 втратила чинність.

Щодо клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина друга статті 12 КАС України).

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина третя статті 12 КАС України).

Частиною четвертою статті 12 КАС України визначено вичерпний перелік справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження.

Перелік справ незначної складності для цілей КАС України визначено в частині шостій статті 12 КАС України, зокрема, згідно з пунктом 3 цієї частини для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частин першої та другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності; за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частина четверта статті 257 КАС України закріплює аналогічні визначеним частиною четвертою статті 12 КАС України положення.

Дана справа не віднесена до справ, які мають бути розглянуті виключно за правилами загального позовного провадження.

Можливість подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження визначена частиною 4 статті 260 КАС України.

Разом з тим, відповідно до частини сьомої статті 260 КАС України частина друга шоста цієї статті не застосовується до справ, визначених пунктами 1-9 частини шостої статті 12 цього Кодексу.

Більш того, згідно з пунктом 1 частини шостої статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг мають.

Системним аналізом вищевикладених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач субєкт владних повноважень не має правових підстав для звернення до суду із клопотанням про розгляд справи, віднесеної до категорії справ, які розглядаються судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження є безпідставною та у її задоволенні слід відмовити.

Що стосується заяви відповідача про витребування доказів, суд зазначає таке.

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено обовязок суду вжити визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Частиною першою статті 80 КАС України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини другої статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З вищевикладеного слідує, що відповідач як субєкт владних повноважень зобовязаний самостійно надати до суду разом із відзивом на позов всі докази, якими підтверджено правомірність прийнятого ним рішення, вчинення дій, допущення бездіяльності.

У виключних випадках, обґрунтувавши неможливість самостійного надання доказів, зазначивши, як заходів вжито субєктом владних повноважень для отримання таких доказів, разом із відзивом на позов відповідач може подати заяву про витребування доказів судом.

Всупереч вищевикладених вимог КАС України відповідачем у заяві не зазначено: які саме обставини підтверджує доказ, про витребування якого просить відповідач; відомості, чи існував такий доказ під час прийняття відповідачем рішення, вчинення дій чи допущенні бездіяльності, які є предметом оскарження у даній справі; чи був такий доказ покладений в основу оскаржуваного рішення; яких заходів вжив відповідач для отримання такого доказу самостійно з метою виконання свого обовязку щодо надання такого доказу суду; обставини, що перешкоджали відповідачу подати клопотання про витребування доказів із дотриманням встановленого КАС України строку.

З огляду на недотримання відповідачем вищевказаним вимог КАС України, суд вважає заяву відповідача про витребування доказів необґрунтованою, такою, що подана з пропуском встановленого строку, та яку слід залишити без задоволення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на положення статті 45 КАС України, якими, зокрема, передбачено таке:

- учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша);

- з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт перший частини другої);

- якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя);

- суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта).

Пунктом 2 частини першої статті 149 КАС України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Керуючись статтями 9, 49, 77, 79, 80, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та витребування доказів залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_2