Справа № 334/1151/18(2-а/334/167/18)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2018 року справа № 334/1151/18(2-а/334/167/18)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.,

суддів: Лукманової О.М. Дурасової Ю.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шевченка Л.В. на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2018 р. у справі № 334/1151/18(2-а/334/167/18) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шевченка Л.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и В:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позов до інспектора інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шевченка Л.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2018 р. адміністративний позов задоволено .

Не погодившись з рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушенні норми матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ВР № 268241 від 15.02.2018 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 15.02.2018 року о 08.55 год., керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Драйзера, 2 у місті Києві, користувався засобами мобільного зв'язку, тримаючи їх в руках, чим порушив Правила дорожнього руху п. 2.9 «д».

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з неправомірності спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), КАС України, КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за орушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Слід також зазначити, що відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП та не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Крім того, з відеозапису нагрудної камери інспектора вбачається, що відповідач, порушуючи вимоги п. 9 Розділу 3 Інструкції та ст. 279 КУпАП без оголошення справи яка підлягає розгляду, без оголошення особи яка притягається до адміністративної відповідальності та без роз'яснення особі що притягається до адміністративної відповідальності її прав і обов'язків, фактично надала позивачу вже складену, за невідомих обставин, постанову з проханням підписати вказаний документ.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, неповне з'ясування чи недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шевченка Л.В. - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2018 р- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 13.08.2018 року, за приписами пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.В. Дурасова