Справа № 826/27463/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2018 року № 826/27463/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
доКовельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.08.2015р. №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта», позивач) з адміністративним позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.08.2015р. №.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2015 року суддею Літвіновою А.В. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/27463/15, закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

13.04.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

В подальшому відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2017 року № 5849 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» справу № 826/27463/15 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 року дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Дегтярьовій О.В.

Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року справу прийнято до провадження судді Дегтярьової О.В.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2018р. №250 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» адміністративну справу №826/27463/15 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 року суддею Амельохіним В.В. вказану справу прийнято до свого провадження з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС юридичним особам в межах укладених договорів відбувається відвантаження (продаж) нафтопродуктів представникам юридичних осіб (фізичним особам) для подальшого використання таких нафтопродуктів для комерційної діяльності юридичних осіб (покупців). За таких умов реалізація підакцизних товарів у роздріб в розумінні приписів підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України не відбувається, оскільки нафтопродукти не придбаваються з метою їх використання громадянином або іншим кінцевим споживачем в особистих некомерційних цілях, а придбаваються з метою їх використання саме у комерційній діяльності юридичних осіб.

Окрім цього, позивач звертає увагу, що сума штрафних санкцій визначена у розмірі 50% від суми нарахованого податку, тобто у зв'язку з повторністю порушення протягом 1095 днів пов'язаного зі сплатою вказаного податку. При цьому, позивач зазначає, що на даний час відсутні обставини наявності узгоджених податкових зобов'язань за іншими податковими повідомленнями-рішеннями, у зв'язку з чим нарахування штрафних санкцій у такому розмірі не відповідає вимогам п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

А тому, на думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, проти адміністративного позову заперечував, подав до суду відзив на позов (від 27.02.2018 року вх. № 23339), в якому посилаючись на норми Податкового кодексу України та положення ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» вказував на те, що обов'язок зі сплати акцизного податку виникає в особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів споживачам, незалежно від умов продажу та форми розрахунків під час здійснення операції. Також відповідач зазначав, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевим споживачам, оскільки останні не мають на меті подальший перепродаж таких нафтопродуктів, а тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

02.03.2018 року ПАТ «Укрнафта» подано відповідь на відзив Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, в якій зазначила, що при реалізації ПАТ «Укрнафта» підакцизних товарів (нафтопродуктів) через власну мережу автозаправних станцій юридичним особам, шляхом відвантаження (передачі) відповідної кількості пального особам (представникам), які діють від імені та в інтересах саме цих юридичних осіб, реалізації у роздріб не відбувається.

03.03.2018 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відмовлено Ковельській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

19.03.2018 року відповідачем подано доповнення до відзиву та 27.03.2018 року подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких з посиланням на практику Верховного суду просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено матеріалами справи, за результатами здійснення господарської діяльності ПАТ «Укрнафта» подано до податкового органу Декларацію з акцизного податку разом із додатком № 6 (розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) за червень 2015 року.

Місцезнаходження пункту продажу - АЗС № 02/014 (с. Колодяжне, вул. Луцька, 33).

У графі 4 розрахунку суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, позивачем задекларована вартість підакцизних товарів (з ПДВ), що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі для комерційного використання (на АЗС): бензини моторні - 847 184, 45 грн., інші нафтопродукти - 837 139, 74 грн., скраплений газ 306 288, 92 грн.

Розрахунок загальної суми податкових зобов'язань з акцизного податку за ставкою 5% здійснювався без врахування вказаних вище сум.

Ковельській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у декларації з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів ПАТ «Укрнафта» (00135390) за червень 2015 року, за результатами якої складено акт від 06.08.2015 року № 592/15-02/00135390.

Перевіркою встановлено порушення статті 213, статті 214, підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215, статті 216 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) та Наказу Міністерства фінансів України №14 від 23.01.2015р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015р. за №105/2655 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації з акцизного податку», що призвело до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за червень 2015 року в сумі 18 881, 97 гривень.

Такий висновок податкового органу ґрунтується на тому, що позивачем в додатку 6 податкової декларації з акцизного податку за червень 2015 року відображено факт реалізації товарів для комерційного використання в сумі 377 639, 31 грн., однак, дана сума не була включена до об'єкта оподаткування акцизним податком та на яку не було нараховано акцизний податок в сумі 18 881, 97 гривень, в результаті чого товариством занижено податкове зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 28 423, 00 грн., в тому числі 18 882, 00 грн. за основним платежем; 9 441, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, скарга залишена без задоволення, а рішення контролюючого органу без змін.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 31.08.2015 року № ПАТ «Укрнафта» оскаржило їх у судовому порядку.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування (абзац 1 та 2 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб'єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

Відповідно до підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України базою оподаткування акцизним податком є вартість (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України.

Таким чином, об'єктом оподаткування акцизним податком є будь-які операції з роздрібної реалізації нафтопродуктів кінцевим споживачам, при цьому, в незалежності від форми розрахунків.

Згідно з підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 215.3.10. пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2016 року), для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, є дата надходження оплати за проданий товар, що передбачено пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» від 20 грудня 1997 року № 1442 (далі - Правила) розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

В свою чергу, згідно з пунктом 10.3.1.1 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» (далі - Інструкція), затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

При цьому, відповідно до пункту 10.3.1.3 Інструкції відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

У цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (підпункт 10.3.4.2 Інструкції), за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). Відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 Змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Таким чином, до графи 3 додатку 6 декларації акцизного податку мають бути внесені дані граф 8, 9, 10, 11, 12 Змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, а до графи 4 дані граф 9 (за відомостями), 10 (за талонами), 12 (за іншими документами).

Отже, при відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України.

Пунктом 2 Правил встановлено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Пунктами 34 та 35 цих Правил встановлено, що заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.

З вищезазначених норм вбачається, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що ПАТ «Укрнафта» згідно договору поставки № 26/134ІВ-АЗС від 01.11.2004 з додатками до нього, укладеного між ПАТ «Укрнафта» (постачальник) та ТОВ ПТФ «Авіас» (покупець) здійснювало реалізацію нафтопродуктів. Згідно з умовами коментованого договору поставки, поставка (відвантаження) нафтопродуктів Покупцю здійснюється на умовах EXW - автозаправні станції ПАТ «Укрнафта». Товар поставляється (видається) за паливними картами та скретч-картами , відповідно до пп.2.3 п.2 Договору, тобто вочевидь для комерційного використання. Згідно з відомостями з ЄДР, до видів діяльності ТОВ «АВІАС» віднесено роздрібну торгівлю пальним, оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Аналіз вказаного договору дає підстави для висновку про здійснення позивачем продажу ПММ шляхом передачі покупцям карток на пальне, талонів та скретч-карток, на підставі яких покупці в подальшому отримували ПММ на АЗС. Згідно умов договору поставки нафтопродуктів право власності на ПММ переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар. Тобто, фактичне придбання ПММ покупцями відбулося в момент отримання карток на пальне, талонів та стреч-карток, а на АЗС здійснювався фізичний відпуск пального, дата якого не співпадала з датою переходу права власності на ПММ.

Тобто, як зазначав позивач реалізації у роздріб, в розумінні пп. 14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, не відбувалося.

Крім того, до матеріалів справи залучено реєстр податкових накладних, які видані за операціями з поставки нафтопродуктів іншим суб'єктам підприємницької діяльності, а також фіскальний звіт за результатами діяльності позивача протягом червня 2015 року.

При цьому, враховуючи викладене, щодо поняття некомерційного використання, то суд вважає, що у значенні в якому його вжито у Податковому кодексі України, нормативно-правових актах, що регулюють порядок реалізації нафтопродуктів у роздріб, слід розуміти, що таким використанням є таке, яке виключає його подальшу реалізацію кінцевим споживачам незалежно від форми розрахунків.

Оскільки через мережу АЗС здійснюється реалізація нафтопродуктів у роздріб кінцевому споживачу з метою некомерційного використання, то контролюючий орган у межах спірних правовідносин не мав обов'язку встановлення факту використання контрагентами позивача придбаних нафтопродуктів з тією чи іншою метою.

Крім того, акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів повинен відображатись у розрахунковому документі (фіскальному чеку) як окрема податкова група, що відповідає вимогам щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199, якими визначено формат та розрядність даних, що зберігається у фіскальній пам'яті РРО, у якому передбачено відображення не менше 6 груп з оподаткування товарів (послуг).

Враховуючи підпункт 3.5 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року №614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2001 року за №105/5296, рядок 9 розрахункового документа (назва податку, літерне позначення ставки податку, ставка податку у відсотках, сума податку) може повторюватися відповідно до кількості податкових груп, тобто не менше 6.

Отже, акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів повинен відображатись у розрахунковому документі (фіскальному чеку) як окрема податкова група.

Ставка (розмір) акцизного податку вже закладена в ціні товару пального та відображена на АЗС як ціна пального.

При цьому, диференціації цін пального на АЗС для комерційного чи некомерційного (особистого) використання немає.

Отже, через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві (пункт 2 Правил № 1442 та ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять»), а тому такі операції оподатковуються акцизним податком відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України.

Таким чином, дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» через мережу АЗС, є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що податкові зобов'язання зі сплати акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів під час здійснення розрахункових операцій, у зв'язку з чим прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення є правомірними.

На користь такого висновку свідчить також змістове уточнення законодавцем правового регулювання питання щодо сплати акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів (пальне), Законом України від 24.12.2015 року № 909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яким не змінюючи попереднього правового регулювання уточнено підпункт 14.1.212 Податкового кодексу України згідно із яким під реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів слід розуміти продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування, а також фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків.

Таким чином, доводи податкового органу про те, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а відповідно такі операції є об'єктом оподаткування акцизним податком, є обґрунтованими. Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті податковими органами на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений податковим законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі № 826/22147/16 (адміністративне провадження № К/9901/24748/18), від 31.07.2018 року у справі № 803/1125/16 (адміністративне провадження № К/9901/37905/18).

При цьому суд зазначає також, що наслідки порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків передбачені статтею 127 Податкового кодексу України. Відповідно до абзацу другого частини першої вказаної статті дії щодо ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Враховуючи зазначене, суд вважає вказані позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачами судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (, 04053, м. Київ, пров. Нестрівський, 3-5) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін