Справа № 462/818/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6264/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року (суддя - Кухар Н.А., час ухвалення - 14:25 год., місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту - 16.07.2018 р.),

в адміністративній справі №462/818/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області,

про визнання неправомірними дій, стягнення моральної шкоди,

встановив:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача (з врахуванням заміни належного відповідача) Департаменту патрульної поліції, в якому просив: 1) визнати дії суб`єкта владних повноважень неправомірними; 2) стягнути з держави Україна, через Державну казначейську службу України на користь позивача 135108 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року залучено до справи в якості третьої особи ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області.

Відповідач позову не визнав, суду першої інстанції подав відзив, просив відмовити повністю у задоволенні позову.

Третя особа також позову не визнала, суду першої інстанції подала відзив, просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 12.07.2018 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду ухвалено у не відповідності до вимог процесуального та матеріального права, позовні вимоги, викладені в позовній заяві судом не спростовано, висновки суду базуються на джерелі права, який взагалі не регулює спірні правовідносини, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач заявив позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та стягнення моральної шкоди, покликаючись на те, що відповідачем, всупереч приписам національного законодавства не повернуто позивачу посвідчення водія у порядку, який встановлений КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, у відповідності до ч.2, ч.3. ст.265-1 КУпАП, п.6 постанови КМУ від 17.12.2008 р. №1086 «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення» та п.7.8. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (затв. наказом МВС №77 від 26.02.2009 року), після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. Однак, відповідач цих вимог законодавства не дотримав, посвідчення водія не повернув і цими діями заподіяв позивачу моральну шкоду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 12.07.2018 р. та ухвалити нове судове рішення за яким позовні вимоги задоволити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.10.2017 року інспектором поліції УПП у м. Львові складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №232690 щодо порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху України за ст.124 КУпАП. Тоді ж у позивача вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.12.1993 року та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 17.10.2017 року (а.с. 5).

18.01.2018 року позивач звернувся до УПП м. Львова із заявою щодо повернення йому посвідчення водія, яке було вилучено 17.10.2017 року на вул. Повітряній (перехрестя вул. Повітряна-Чечета) у зв`язку з тим, що станом у тримісячний строк справу про адміністративне правопорушення судом не розглянуто (а.с. 4, 45).

На це звернення Управлінням ПП м. Львова надано позивачу відповідь №К-25/41/12/02-2018 від 26.01.2018 року, у якій повідомлено, що своє посвідчення водія позивач може отримати в УПП у Львівській області (а.с. 44).

Після цього, фактично отримав позивач посвідчення водія 29.01.2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Статтею 265-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. За подання такого звернення та повернення особі тимчасово вилученого посвідчення водія не може стягуватися плата.

Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України. Так, постановою КМ України від 17.12.2008 року №1086 затверджено Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення.

Пунктом 6 даного Порядку встановлено, що тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві: за заявою водія у разі, коли суд не прийняв у тримісячний строк рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення.

Наказом МВС України №930 від 15.11.2017 року затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України. Цей Порядок установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян. Дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р. затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Ця Інструкція розроблена відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про центральні органи виконавчої влади", "Про дорожній рух", "Про Національну поліцію", постанов Кабінету Міністрів України від 20 травня 2015 року N 314 "Про утворення деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", від 17 грудня 2008 року N 1086 "Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення", від 17 грудня 2008 року N 1102 "Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках", від 17 грудня 2008 року N 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду".

Так, відповідно до розділу XI «Вилучення посвідчення водія і позбавлення права керувати транспортними засобами» цієї Інструкції (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин), поліцейські тимчасово вилучають посвідчення водія за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене КУпАП, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення (стаття 265 1 КУпАП). До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл (додаток 8) на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення.

Згідно пунктів 7-10 розділу ХІ цієї Інструкції, корінець до тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом заповнюється поліцейським, який його видав, та надалі зберігається у відповідному підрозділі для здійснення належного контролю за правомірністю його видачі учасникам дорожнього руху. Посвідчення водія вилучається до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Вилучене посвідчення водія протягом трьох діб передається на зберігання до відповідного територіального органу МВС (до створення відповідних територіальних органів МВС вилучене посвідчення водія передається на зберігання територіальним органам Національної поліції України) в установленому МВС порядку. Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа до територіального органу Національної поліції України.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується і зазначено судом вище, що 18.01.2018 року позивач звернувся до УПП м. Львова із заявою щодо повернення йому посвідчення водія, яке було вилучено 17.10.2017 року на вул. Повітряній (перехрестя вул. Повітряна-Чечета) у зв`язку з тим, що станом у тримісячний строк справу про адміністративне правопорушення судом не розглянуто.

На це звернення Управлінням ПП м. Львова надано позивачу відповідь №К-25/41/12/02-2018 від 26.01.2018 року, у якій повідомлено, що своє посвідчення водія позивач може отримати в УПП у Львівській області.

Після цього, фактично отримав позивач посвідчення водія 29.01.2018 року.

У матеріалах справи немає доказів того, що Управлінням ПП м. Львова було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у поверненні посвідчення водія на його заяву від 18.01.2018 року.

Також слід зазначити, що у заяві від 18.01.2018 р. заявник (позивач) не вказував, що бажає отримати посвідчення водія у цей же день чи в якийсь інший день, не вказав в який спосіб він бажає його отримати (наручно, поштою, тощо), як і не вказав в який спосіб його слід інформувати про час та місце отримання посвідчення водія.

На копії цієї заяви позивача від 18.01.2018 року стоїть резолюція «до виконання».

Таким чином, являються обґрунтованими доводи відповідача про те, що Управління ПП м. Львова не відмовляло позивачу в поверненні посвідчення водія, а після з'ясування інформації щодо результатів розгляду справи про адміністративне правопорушення, у відповіді №К-25/41/12/02-2018 від 26.01.2018 року повідомлено позивача про можливість і спосіб отримання цього посвідчення водія, і таке посвідчення водія він отримав 29.01.2018 року.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача про неправомірність дій відповідача у розглядуваних правовідносинах щодо повернення посвідчення водія.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем ні у позовній заяві, ні в період судового провадження справи не зазначено (не конкретизовано), які саме дії відповідача слід визнати неправомірними.

Відповідно до норм статті 47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно п.5 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не може вийти за межі заявлених в першій інстанції позовних вимог.

Відносно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то у зв'язку із безпідставністю вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, не підлягає до задоволення і вимога про стягнення моральної шкоди, яка обґрунтовується саме неправомірністю дій у розглядуваних правовідносинах щодо повернення посвідчення водія.

При цьому, в матеріалах адміністративної справи немає і позивачем не надано суду жодних доказів про настання для позивача моральної шкоди (як-то моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя) у зв'язку із процесом повернення йому посвідчення водія.

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення в користь позивача моральної шкоди.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року в адміністративній справі №462/818/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання неправомірними дій, стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

О.М. Довгополов

Повний текст постанови складено 28.09.2018 року