Справа № 826/11269/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2018 року № 826/11269/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Скочок Т.О., суддів - Кармазіна О.А., Катющенка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алар 10"

до Державної аудиторської служби України

третя особа Державна казначейська служба України

про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Алар 10» (далі також - позивач, ТОВ «Алар 10») з позовом до Державної фінансової інспекції України (далі також - відповідач, Держфінінспекція), за участю третьої особи - Державна казначейська служба України (далі також - третя особа), в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перевірки достовірності кредиторської заборгованості Лівадійської селищної ради неправомірними;

- зобов'язати відповідача провести перевірку достовірності кредиторської заборгованості Лівадійської селищної ради за капітальними видатками;

- зобов'язати відповідача, за наслідками проведеної перевірки та підтвердження кредиторської заборгованості контрольними заходами, направити подання до Державної казначейської служби України щодо здійснення операцій з погашення кредиторської заборгованості, як розпоряднику бюджетних коштів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2016 (суддя Арсірій Р.О.) відкрито провадження у справі №826/11269/16 за вказаним позовом ТОВ «Алар 10» та дану справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2017 дану справу прийнято до провадження суддею Скочок Т.О., справу призначено до судового розгляду у складі колегії суддів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами виконання ТОВ «Алар 10», як підрядником, своїх зобов'язань за договорами підряду, що були укладені між позивачем і Комунальним підприємством житлово-експлуатаційною організацією «Лівадія», адреса: пров. Юності, 4, смт. Лівадія, м. Ялта, АР Крим (як замовником), останнє на початку 2014 року заборгувала позивачу суму коштів (оплату за виконані роботи) у розмірі 369 302,53 грн. Позивач стверджує, що Лівадійська селищна рада у додатку 5 до свого рішення № 36 позачергової сесії такої Ради від 28.01.2014, спланувала перерахування КП ЖЕО Лівадія коштів для оплати підрядних робіт виконаних ТОВ «Алар 10». Також відповідні договори підряду були зареєстровані та взяті на облік в Управлінні Державної казначейської служби України в м. Ялта АР Крим. У зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим Російською Федерацією орган Казначейської служби в м. Ялта припинив свою роботи, а переказ коштів від КП ЖЕО Лівадія на користь ТОВ «Алар 10» не здійснений. В подальшому ТОВ «Алар 10» звернулось до Держфінінспекції із заявою про проведення перевірки достовірності кредиторської заборгованості Лівадійської селищної ради за капітальними видатками станом на 01.03.2014, однак у задоволені такої заяви, як вважає позивач, йому було протиправно відмовлено.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував, надавши до суду письмові заперечення на позовну заяву (вх. №97758/16 від 21.12.2016). Свої заперечення проти позову Держфінінспекція мотивувала тим, що у зв'язку з виникненням обставин непереборної сили, а саме - тимчасової окупації території АР Крим Російською Федерацією, що відповідно обмежило виконання повноважень органів влади, місцевого самоврядування, бюджетних установ, органів казначейства та державного фінансового контролю на півострові, - об'єкти, що до окупації перебували у мережі підконтрольних Держфінінспекції в АР Крим, на даний час тимчасово непідконтрольні органам державного фінансового контролю України взагалі. Також, в силу встановленого чинним законодавством порядку проведення ревізійних дій Держфінінспекцією, встановлене не тільки проведення документальної перевірки всіх учасників бюджетного процесу, а й безпосередньо проведення фактичного контролю відповідних об'єктів бюджетних капіталовкладень, що наразі розташовані на окупованій території. За наведених обставин Держфінінспекція позбавлена можливості виконати обов'язковий для належного виконання повноважень фактичний контроль та відповідно здійснити перевірку достовірності кредиторської заборгованості за заявою позивача.

Третя особа письмових пояснень щодо позову та жодних додаткових документів до суду не подала.

Під час судового розгляду справи відповідача - Державну фінансову інспекцію України - замінено на його правонаступника - Державну аудиторську службу України.

В судовому засіданні 19.12.2017 суд на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній до 15.12.2017), ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

До Держфінінспекції надійшла заява ТОВ «Алар 10» від 25.05.2016 (вх. №14-2537 від 31.05.2016) щодо проведення перевірки достовірності кредиторської заборгованості, згідно якої Товариство посилаючись на норми ч. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» просило про наступне: провести перевірку достовірності кредиторської заборгованості Лівадійської селищної ради за капітальними видатками станом на 01.03.2014; після підтвердження кредиторської заборгованості контрольними заходами, направити подання до Державної казначейської служби України щодо здійснення операцій з погашення кредиторської заборгованості, як розпорядником бюджетних коштів. В якості додатків до цієї заяви були перелічені наступні документи: розрахунок кредиторської заборгованості КП ЖЕО «Лівадія»; копії документів до договорів №2307-01 від 23.07.2012, №1902/3 від 11.03.2013, №1902/4 від 11.03.2013, №1902/5 від 11.03.2013, №1902/1 від 14.03.2013, №2703/01 від 27.03.2013, № 2703/02 від 27.03.2013, №0103/01 від 11.04.2013, № 1206/01 від 24.06.2013; копія додатку №5 до рішення Лівадійської селищної ради від 28.01.2014 №10; довідка про відкриття поточного рахунку в ПАТ «Укрсоцбанк»; копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Із перелічених вище документів до матеріалів позовної заяви, поданої до суду, позивачем були додані лише копія самої заяви від 25.05.2016 та копія розрахунку заборгованості КП ЖЕО «Лівадія», підписаного та скріпленого печаткою ТОВ «Алар 10».

Як видно зі змісту вказаної заяви позивача від 25.05.2016, копію відповідного рішення Лівадійської селищної ради з питання розподілу бюджетних коштів на цілі погашення заборгованості КП ЖЕО «Лівадія» та документальні докази відображення та взяття на облік в територіальному органі Державної казначейської служби таких бюджетних зобов'язань заявник до Держфінінспекції не надав. Наведені обставини підтверджені відповідачем в тексті заперечень на позов, де відповідач навів перелік фактично поданих разом із заявою ТОВ «Алар 10» документів.

У відповідь на вказану заяву позивача Держфінінспекція листом від 29.06.2016 №08-14/494 повідомила директора Алар 10» про те, що Лівадійська селищна рада наразі розташована на тимчасово непідконтрольній Україні території півострова Крим, а тому в Держфінінспекції відсутня можливість запланувати та провести відповідний контрольний захід. Також відповідач зазначив, що ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та п. 1 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (зі змінами) визначено право Держфінінспекції та її територіальних органів на здійснення державного фінансового контролю на підконтрольних об'єктах, тобто на об'єктах щодо яких контролюючий орган має повноваження та підстави для проведення ревізії відповідно до законодавства. При цьому, пп. 1 п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №65 зобов'язанням Держфінінспекції було визначено проведення перевірок достовірності обсягів кредиторської заборгованості розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету з оплати товарів, робіт і послуг, на закупівлю яких поширюється дія Закону України «Про здійснення державних закупівель», станом на 1 березня 2014 року, тобто у певні строки, а саме: протягом березня-травня 2014 року.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 2 цього Закону).

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №310, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція) була визначена як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

В подальшому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №868 була утворена Державна аудиторська служба України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення, а іншою Постановою від 03.02.2016 №43 - затверджено Положення про Державну аудиторську службу України.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №519-р «Питання Державної аудиторської служби» було вирішено забезпечити можливість виконання функцій і повноважень Державної фінансової інспекції, що припиняється, Державною аудиторською службою.

Таким чином, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою з питання проведення перевірки достовірності кредиторської заборгованості Лівадійської селищної ради, Держфінінспекція була уповноваженим органом державного фінансового контролю.

За змістом норм ч. 2 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Нормами ст. 4 і 5 цього Закону закріплені поняття «інспектування» як такого, здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті, та «перевірки державних закупівель» як такої, що полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання підконтрольними установами законодавства про державні закупівлі та проводиться органом державного фінансового контролю на всіх стадіях державних закупівель. Результати перевірки державних закупівель викладаються в акті.

Права органу державного фінансового контролю визначені у ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачається проведення планових і позапланових виїзних ревізій.

Зокрема, плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія. Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік. Право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення. Проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів.

Позаплановою виїзною ревізією вважається ревізія, яка не передбачена в планах роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин: 2) підконтрольною установою подано у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими особами органу державного фінансового контролю під час проведення планової чи позапланової виїзної ревізії, в якій міститься вимога про повне або часткове скасування результатів відповідної ревізії; 3) у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з підконтрольною установою, якщо підконтрольна установа не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державного фінансового контролю протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) проводиться реорганізація (ліквідація) підконтрольної установи; 5) у разі надходження доручення щодо проведення ревізій у підконтрольних установах від Кабінету Міністрів України, органів прокуратури, органів доходів і зборів, Національної поліції, Служби безпеки України, Національного антикорупційного бюро України, в якому містяться факти, що свідчать про порушення підконтрольними установами законів України, перевірку додержання яких віднесено законом до компетенції органів державного фінансового контролю; 6) у разі, коли вищестоящий орган державного фінансового контролю в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державного фінансового контролю здійснив перевірку актів ревізії, складених нижчестоящим органом державного фінансового контролю, та виявив їх невідповідність вимогам законів. Позапланова виїзна ревізія в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державного фінансового контролю лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державного фінансового контролю, які проводили планову або позапланову виїзну ревізію зазначеної підконтрольної установи, розпочато службове розслідування або у випадку повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Позапланова виїзна ревізія може здійснюватися лише за наявності підстав для її проведення на підставі рішення суду. Позапланова ревізія підконтрольної установи не може проводитися частіше одного разу на квартал.

Позапланові виїзні ревізії суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені цим Законом до підконтрольних установ, проводяться органами державного фінансового контролю за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Орган або особа, що ініціює проведення позапланової виїзної ревізії, подає до суду письмове обґрунтування підстав такої ревізії та дати її початку і закінчення, документи, які відповідно до частин п'ятої і сьомої цієї статті свідчать про виникнення підстав для проведення такої ревізії, а також на вимогу суду - інші відомості.

Посадові особи органу державного фінансового контролю вправі приступити до проведення ревізії за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання посадовим особам підконтрольних установ, інших суб'єктів господарської діяльності під розписку: направлення на ревізію, копії рішення суду про дозвіл на проведення позапланової виїзної ревізії. Ненадання цих документів посадовим особам підконтрольних установ та інших суб'єктів господарської діяльності або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною чотирнадцятою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державного фінансового контролю до проведення ревізії.

Окрім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» (далі - Постанова №65), Уряд з метою стабілізації економічної ситуації в державі та економного і раціонального використання державних коштів, зокрема, вирішив доручити:

Державній казначейській службі - здійснювати операції з погашення зареєстрованої в органах Державної казначейської служби станом на 1 березня 2014 року кредиторської заборгованості за капітальними видатками, розмір якої за окремим розпорядником та одержувачем бюджетних коштів перевищує 300 тис. гривень, виключно в обсягах, що відповідають обсягам, установленим за результатами контрольних заходів Державної фінансової інспекції (пп. 2 п. 11 такої Постанови);

Державній фінансовій інспекції - протягом березня - травня 2014 року контрольні заходи з перевірки достовірності обсягів кредиторської заборгованості розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету з оплати товарів, робіт і послуг, на закупівлю яких поширюється дія Закону України «Про здійснення державних закупівель», станом на 1 березня 2014 року (пп. 1 п. 12 такої Постанови).

У листі Державної фінансової інспекції України від 24.03.2014 р. N 02-18/313 «Щодо окремих питань перевірки достовірності кредиторської заборгованості» було наведено роз'яснення щодо окремих питань, що виникають при організації та проведенні перевірок достовірності обсягів кредиторської заборгованості на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету». Зокрема, Держфініспекція зазначила, що у випадку, якщо до виходу на об'єкт контролю є достовірна інформація щодо наявності в обліку об'єкта контролю кредиторської заборгованості за капітальними видатками за операціями, на які не поширюється дія Закону України «Про здійснення державних закупівель», на такому об'єкті доцільно організовувати проведення ревізії, а не перевірки державних закупівель, з метою уникнення повторних виходів на об'єкт контролю. В ході такої ревізії досліджуватимуться питання як кредиторської заборгованості з оплати товарів, робіт і послуг, на закупівлю яких поширюється дія Закону України «Про здійснення державних закупівель» (п. 12.1 Постанови №65), так і кредиторської заборгованості за капітальними видатками, у тому числі, що виникла за операціями, на які не поширюється дія Закону України «Про здійснення державних закупівель» (п. 11.2 Постанови №65).

Крім того, на виконання вказаної Постанови №65 Держфініспекцією прийнято наказ від 13.03.2014 №78 «Про перевірку достовірності обсягів кредиторської заборгованості», яким затверджені Рекомендації з проведення перевірки достовірності обсягів кредиторської заборгованості розпорядників та одержувачів бюджетних коштів. За змістом п. 1 цих Рекомендацій різновид державного фінансового контролю (ревізія або перевірка державних закупівель), в ході якого необхідно перевірити достовірність обсягів кредиторської заборгованості розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, обирається відповідно до вимог пунктів 1 та 2 наказу, яким затверджені ці Рекомендації.

У свою чергу, порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 2 зазначеного Закону).

Так, за змістом п. 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Перед початком ревізії посадові особи контролюючого органу та залучені спеціалісти повинні під розписку на примірнику контролюючого органу видати керівнику об'єкта контролю чи його заступнику направлення та копію рішення суду (у разі проведення позапланової виїзної ревізії за рішенням суду).

Посадові особи контролюючого органу зобов'язані розписатися в журналі реєстрації перевірок об'єкта контролю (у разі його надання). Факт ненадання об'єктом контролю журналу фіксується у вступній частині акта ревізії.

Ревізія проводиться шляхом:

документальної перевірки, що передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною, фінансовою та бюджетною звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об'єкта контролю, пов'язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності (далі - документи об'єкта контролю). У разі ведення бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів зберігання і обробки інформації на вимогу посадової особи контролюючого органу керівник об'єкта контролю повинен забезпечити оформлення відповідних документів на паперовому носії. Надання документів об'єкта контролю посадовим особам контролюючого органу забезпечується керівником об'єкта чи його заступником;

фактичної перевірки, що передбачає контроль за наявністю грошових сум, цінних паперів, бланків суворої звітності, оборотних і необоротних активів, інших матеріальних і нематеріальних цінностей шляхом проведення інвентаризації, обстеження та контрольного обміру виконаних робіт, правильністю застосування норм витрат сировини і матеріалів, виходу готової продукції і природних втрат шляхом організації контрольних запусків у виробництво, контрольних аналізів готової продукції та інших аналогічних дій за участю відповідних спеціалістів контролюючого органу або інших органів, підприємств, установ та організацій. Посадові особи контролюючого органу мають право вимагати від керівників об'єкта контролю організацію та проведення фактичної перевірки в присутності посадових осіб контролюючого органу та за участю матеріально-відповідальних осіб, а у разі перевірки обсягу виконаних робіт - також представників суб'єкта господарювання - виконавців робіт.

Документальна і фактична перевірки проводяться щодо дотримання вимог законів та інших нормативно-правових актів.

Для підтвердження виявлених ревізією фактів посадові особи контролюючого органу у разі потреби отримують від об'єкта контролю завірені копії документів, які засвідчують відповідні факти, і долучають їх до матеріалів ревізії.

Порядок проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №631. Зокрема, за змістом п. 16 - 18 цього Порядку, під час проведення перевірки державних закупівель проводиться документальна та/або фактична перевірка питань програми перевірки державних закупівель.

Під час документальної перевірки здійснюється контроль за дотриманням законодавства у сфері державних закупівель шляхом вивчення документів об'єкта контролю. У разі ведення документообігу з використанням електронних засобів зберігання та обробки інформації на вимогу посадової особи контролюючого органу керівник об'єкта контролю повинен забезпечити оформлення відповідних документів на паперовому носії у необхідній кількості примірників, а також у разі перевірки процедури електронного реверсивного аукціону - безперешкодний доступ до електронних документів.

Надання об'єктом контролю завірених копій документів посадовим особам контролюючого органу для підтвердження фактів виявлення порушень забезпечується головою комітету з конкурсних торгів, іншою уповноваженою ним особою або керівником об'єкта контролю чи його заступником.

Надання копій бухгалтерських документів (у разі потреби) забезпечується головним бухгалтером чи його заступником або уповноваженою на це посадовою особою об'єкта контролю.

Якщо об'єкт контролю не надав завірені копії документів, про це зазначається в акті перевірки державних закупівель.

Фактична перевірка здійснюється під час проведення перевірки державних закупівель шляхом інвентаризації, обстеження та контрольного обміру закуплених (отриманих) об'єктом контролю товарно-матеріальних цінностей, робіт, послуг та проведення інших дій відповідно до повноважень контролюючого органу. При цьому об'єкт контролю забезпечує доступ на склади, у сховища, виробничі та інші приміщення, що належать об'єкту контролю або використовуються ним.

Посадові особи контролюючого органу мають право вимагати від керівника об'єкта контролю або його заступника створення належних умов для проведення фактичної перевірки за участю матеріально відповідальних осіб об'єкта контролю, а в разі перевірки обсягу виконаних робіт - також представників суб'єкта господарювання - виконавця робіт.

З контексту наведених вище норм права можна дійти висновку, що контрольні заходи у формі ревізії та перевірок державних закупівель - документальні та фактичні перевірки проводяться органом державного фінансового контролю обов'язково з виїздом на місце підконтрольного об'єкта перевірки у комплексі з обстеженням та контрольним обміром закуплених (отриманих) таким об'єктом контролю товарно-матеріальних цінностей, робіт, послуг.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що місцезнаходженням як об'єкта перевірки (Лівадійська селищна рада), розпорядника коштів - КП ЖЕО «Лівадія» та об'єкт капіталовкладень є АР Крим (м. Ялта).

Між тим, відповідно до норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2015 №1207-VII, визнано тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації починаючи з 20.02.2014 сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

В текстах свого листа від 29.06.2016 №08-14/494 та у запереченні на позов відповідач повідомив суд, що Держфінінспекція у м. Ялта до територіально мережі якої належить Лівадійська селищна рада наразі не функціонує, а сам підконтрольний об'єкт розташований на території тимчасово окупованого півострова Крим, що, відповідно, унеможливлює проведення відповідного контрольного заходу, що як було встановлено вище має проводитись з виїздом за адресами підконтрольного об'єкта та безпосереднього об'єкта капіталовкладень.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у силу норм ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 73, ч. 2 ст. 74, ч. 1 ст. 75 і ч. 6 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд не встановив належних документальних доказів наявності у Лівадійської селищної ради кредиторської заборгованості за капітальними видатками (з оплати товарів, робіт і послуг), що виникла за операціями з ТОВ «Алар 10» та/або взяття такої кредиторської заборгованості на обліку в органі Державної казначейської служби. Протилежного суду на час розгляду справи учасниками справи не доведено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає в діях відповідача щодо відмови у проведенні перевірки достовірності кредиторської заборгованості Лівадійської селищної ради ознак протиправності, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправними таких дій відповідача протиправними.

Щодо решти позовних вимог, заявлених позивачем до Держфінінспекції про зобов'язання вчинити дії, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення як таких, що є похідними від позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перевірки достовірності кредиторської заборгованості Лівадійської селищної ради, у задоволення яких суд вирішив відмовити.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Алар 10» до Державної аудиторської служби України, за участю третьої особи - Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Судді Т.О. Скочок О.А. Кармазін В.П. Катющенко