Справа № 0840/3506/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

19 вересня 2018 року Справа № 0840/3506/18 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_3

до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 9а)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в особі державного виконавця Прінь В.О. (далі - відповідач), в якому просить суд:

- скасувати постанову відповідача від 07.08.2018 ВП №47306828 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1, яким постановлено доручити державному виконавцю Шевченківського району м.Запоріжжя здійснити опис та арешт иайна:1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 10.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 19.09.2018 за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

14.09.2018 (вх. №28686) від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов.

19.09.2018 (вх.№29493) позивачем подано заперечення на відзив відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" , за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, відносини між позивачем та відповідачем виникли у зв'язку з винесеним державним виконавцем Прінь В.О. дорученням від 07.08.2018 ВП №47306828, яким доручено державному виконавцю Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області здійснити опис та арешт майна: 1/3 ч. квартири АДРЕСА_2, при примусовому виконанні виконавчого листа №1/331/22/13 від 11.04.2015 виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя на виконання вироку від 01.12.2013 по справі №1/331/22/13 про стягнення матеріальної шкоди, тобто в рамках кримінального провадження, а також на виконання ухвали Жовтневого районного суду №331/4189/18 від 12.07.2018, якою звернено стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачені статтею 128 КПК України, зокрема, відповідно до частин четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим ЦПК України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведеного випливає, що положення Закону окреслюють підвідомчість спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення залежно від суду, який видав виконавчий документ.

Як слідує з позовної заяви, оскаржувані дії державного виконавця безпосередньо стосуються виконання судового рішення щодо стягнення з позивача матеріальної шкоди відповідно до Вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2013 у кримінальній справі №1/331/22/13.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що зазначений у позовній заяві спір пов'язаний з виконанням судового рішення у кримінальному провадженні, а отже зазначений позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що судовий захист порушених на думку позивача прав слід здійснювати за правилами цивільного судочинства, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, в зв'язку з чим за приписами ст. 238 КАС України, провадження у справі підлягає закриттю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 22.02.2017 по справі №6-2946цс16 та від 07.06.2016 по справі №21-3280а15.

Відповідно до ч.2 ст.238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно із п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачу за його клопотанням відстрочено сплату судового збору до вирішення справи

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення на користь позивача з Державного бюджету України сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст.238, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №0840/3506/18 за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Роз'яснити позивачу, що на підставі ч.2 ст.239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова