Справа № 805/4970/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 р. Справа№805/4970/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О., розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про скасування рішення від 03 квітня 2018 року № 104, зобовязання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення від 03 квітня 2018 року № 104 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, зобовязання зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 період роботи на ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» в якості підземного робочого з 25.08.1986р. по 07.08.1995р., з 26.03.1998р. по 01.03.2002р. та зобовязання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2018 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах від 04.01.2018р. з доданими документами.

ОСОБА_1 працював на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська», що в дійсний час знаходиться у м. Донецьку, тобто, на окупованій території України. В рішенні відповідача про відмову в призначенні пенсії від 01 лютого 2018 року № 104 зазначено, що довідку, видану ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» № 141 від 20.11.2014р. про пільговий характер роботи відповідачем не прийнято до уваги з зазначених вище причин.

Таким чином, відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 відповідачем не враховано період роботи з 25.08.1986р. по 07.08.1995р., з 26.03.1998р. по 01.03.2002р. на ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» в якості підземного робочого та ще на двох підприємствах, відмову по яких позивач не оскаржує в даній справі.

Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 на думку відповідача складає 26 років 09 днів, пільговий стаж за Списком № 1 відсутній.

Ухвалою суду від 26 червня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 16 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 16 липня 2018 року розгляд справи відкладено на 27 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 27 липня 2018 року розгляд справи прийнято проводити за правилами загального позовного провадження. Замінено судове засідання для розгляду справи по суті в спрощеному провадженні підготовчим засіданням та призначено підготовче засідання на 03 вересня 2018 року.

Ухвалою суд від 03 вересня 2018 року замінено первинного відповідача управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області на його правонаступника Волноваське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року підготовче провадження закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25 вересня 2018 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 34).

Відповідачем надано письмовий відзив від 31.07.2018 року № 881/2/10 (а.с. 37-40). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 04.01.2018 року позивач звернувся в управління з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» і додав до заяви копію паспорта, ідентифікаційного коду, дублікат трудової книжки АФ № 326023 від 28.07.2006р., копію диплому про навчання серії ЕТ-І № 975149, військовий квиток серії НУ № 8722513, довідку про підтвердження пільгового характеру роботи з ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» № 141 від 20.11.2014 року, довідку про підтвердження пільгового характеру роботи з Федерального державного унітарного підприємства «Артиквугілля», договір про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 25.08.1986р. по 07.08.1995р., з 26.03.1998р. по 01.03.2002р. на ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» в якості підземного робочого через знаходження підприємства на окупованій території та відсутні відомості про атестацію робочих місць на цьому підприємстві та в реєстрі застрахованих осіб.

За таких обставин позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за списком № 1 у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - не менш ніж 07 років.

Зазначає, що згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності такого стажу у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 01.04.2017 по 31.03.2018 не менше 21 року 6 місяців у чоловіків.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, крім того, відповідним законом визначено особливості діяльності державних органів та підприємств на тимчасово окупованій території.

Вважає, що видані на такій території документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 передбачає, що робота працівників, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо тяжкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затверджених КМУ, зараховується до пільгового стажу при наявності довідки про пільговий стаж роботи, яка підтверджується наказами про результати атестації робочих місць відповідного підприємства.

Наголошує, що у разі коли підприємство розташоване на тимчасово окупованій території України або в районах проведення АТО, спеціальний трудовий стаж може бути підтверджений даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, на думку відповідача, пільговий стаж у ОСОБА_1 відсутній, на підставі чого 03.04.2018 року було прийняте рішення № 104 про відмову у призначенні пенсії.

З зазначених причин відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач також в судове засідання представника не направив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії ВС № 844820 (а.с. 11). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що 04 січня 2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 104. Сторонами заяву до матеріалів справи не надано, проте, про це зазначено у спірному рішенні від 03 квітня 2018 року № 140 та ця обставина не спростовується сторонами.

Рішенням відповідача № 104 від 03 квітня 2018 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з відсутністю пільгового стажу в підземних умовах.

Відповідно до вказаного рішення, відповідачем не враховано періоди роботи на ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» в якості підземного робочого з 25.08.1986р. по 07.08.1995р., з 26.03.1998р. по 01.03.2002р., оскільки провести перевірку первинних документів, на підставі яких ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» надано довідку № 141 від 20.11.2014р. не передбачається можливим через знаходження вказаного підприємства на окупованій території.

У дублікату трудової книжки позивача АФ № 326023 (а.с. 14) по спірних періодах на ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» наявні наступні записи:

- з 01.09.1980 року по 01.07.1984 року навчання у Донецькому політехнічному технікумі;

- з 25.08.1986 року по 27.11.1986 року прийнятий в якості ученика підземного машиніста з повним робочим днем під землею;

- 28.11.1986 року присвоєний другий розряд машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею;

- з 20.02.1990 року по 31.05.1990 року переведений підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 01.06.1994 року присвоєний четвертий розряд підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею;

- з 07.08.1995 року звільнений за власним бажанням;

- з 26.03.1998 року по 01.03.2002 року прийнятий в якості підземного електрослюсаря четвертого розряду з повним робочим днем під землею.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено всі спірні періоди роботи позивача на спірному підприємстві ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» з повним робочим днем під землею з за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також належно відображено загальний стаж роботи в обсязі, який є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 не прийнятих відповідачем спірних періодів роботи позивача на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» з 25.08.1986р. по 07.08.1995р., з 26.03.1998р. по 01.03.2002р. є неправомірною і ці періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятого рішення, тому рішення відповідача № 104 від 03 квітня 2018 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірним і підлягає скасуванню.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, після скасування судом рішення відповідач зобов'язаний повторно розглянути заяву позивача від 04.01.2018 року і прийняти рішення з урахуванням зарахованих судом до спеціального стажу спірних періодів праці позивача.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стосовно стягнення суми на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 16 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та субєкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими субєктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та розяснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження надання правової допомоги надано договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 05 квітня 2018 року, відповідно до якого адвокат власними силами та на свій ризик зобовязується протягом строку дії договору здійснювати юридичне обслуговування ОСОБА_1 та акт приймання передавання від 19 червня 2018 року відповідно до якого ОСОБА_1 приймає та сплачує виконані адвокатом згідно договором про надання правничої допомоги суми судових витрат готівкою у розмірі 2 000,00 гривень.

Однак суд зазначає, що відповідно до п. 4.1 договору про надання професійної правничої допомоги від 05 квітня 2018 року за здійснення юридичного обслуговування договору Замовник сплачує адвокату плату (гонорар) відповідно додаткового договору.

В матеріалах справи відсутній додатковий договір та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) у звязку з чим, позивачем не доведено суму витрат, повязаних з оплатою правової допомоги у розмірі 2 000,00 гривень.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення суми витрат, повязаних з оплатою правової допомоги у розмірі 2 000,00 гривень.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: 83016, м. Донецьк, вул. Суханова, буд. 14; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03 січня 2017р. № НОМЕР_1: 85766, Донецька область, Волноваський район, село Хлібодарівка, вул. Леніна, буд. 35, РНОКПП НОМЕР_2) до Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17, ) про скасування рішення від 03 квітня 2018 року № 104 та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області від 03 квітня 2018 року № 104 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобовязати Волноваське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 січня 2018 року № 104 про призначення пенсії з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Куйбишевська» з 25.08.1986 року по 07.08.1995 року, з 26.03.1998 року по 01.03.2002 року.

Стягнути з Волноваського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати з судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.