Справа № 826/6990/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 вересня 2018 року №826/6990/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр-Ліга» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною і скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем'єр-Ліга» (далі також - позивач, ТОВ «Прем'єр-Ліга») з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі також - відповідач, ГУ ДФС у Київській області), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 138-17 про сплату податкового боргу з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 129 094,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 201 про опис майна у податкову заставу;

- зобов'язати відповідача внести в інтегровану картку ТОВ «Прем'єр-Ліга» відомості про сплату ним сум за платіжними дорученнями від 04 вересня 2015 року № 17538 на суму 337 215,00 грн. та від 04 вересня 2017 року № 17585 на суму 400 000,00 грн., спрямовані на сплату акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів;

- зобов'язати відповідача вжити заходів щодо припинення податкової застави майна ТОВ «Прем'єр-Ліга» і внесення про це інформації до Державного реєстру обтяжень рухомого майна;

- зобов'язати відповідача утриматись від вчинення заходів щодо зупинення видаткових операцій на рахунках, заборону відчуження майна та опису майна у податкову заставу;

- встановити для відповідача строк для надання суду звіту про виконання судового рішення - один тиждень з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач своєчасно сплатив до бюджету через банк суму податкового зобов'язання з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів у встановлені законодавством строки., проте банком з незалежних від позивача причин зазначені кошти відповідно до платіжних доручень позивача не було перераховано до бюджету.

Позивач також звертав увагу суду, що за приписами пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Відтак, виконання ним податкового обов'язку по перерахуванню до бюджету суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань. Ненадходження до бюджету суми сплаченого грошового зобов'язання є виключно виною банку, що позбавляє відповідальності позивача, що також узгоджується із судовою практикою.

Крім того, постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі № 810/4917/15 встановлено виконання ТОВ «Прем'єр-Ліга» обов'язку зі сплати до бюджету відповідної суми грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів, а також те, що ненадходження до бюджету суми грошового зобов'язання в розмірі 737 215,00 є виключно виною банку.

Відтак, відповідачем безпідставно сформовано та направлено на адресу позивача оскаржувану податкову вимогу, прийнято оскаржуване рішення про опис майна у податкову заставу та протиправно не вчиняються дії щодо внесення в інтегровану картку підприємства відомостей про сплату ним відповідних сум з акцизного податку.

Відсутність в інтегрованій картці платника інформації про сплачений позивачем податок зумовлює наявність в цій картці інформації про його неіснуючу податкову заборгованість, що є порушенням права позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у письмовому запереченні на позовну заяву та його представник у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилися, стверджуючи, що станом на жовтень 2015 року за позивачем обліковується борг з акцизного податку в розмірі 129 094,00 грн., оскільки кошти з його рахунку в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на виконання платіжного доручення на суму 737 215,00 грн. з призначенням платежу на сплату акцизного податку, банком не списувалися та до бюджету не надійшли. Приписи підпункту 129.3.1 пункту 129.3 та пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України покладають на платника податків обов'язок погасити суму основного зобов'язання шляхом її зарахування на відповідні рахунки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому сума податку може бути відображена відповідачем в інтегрованій картці позивача тільки в разі отримання контролюючим органом відомостей від органів Державної казначейської служби України про зарахування вказаної суми до відповідного бюджету, що також підтверджується відповідною судовою практикою.

Отже, оспорювані позивачем податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу є правомірними, а вимоги про їх скасування та зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії, на які позивач вказує у позові, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2015 році ТОВ «Прем'єр-Ліга» здійснювало діяльність в орендованому пункті продажу підакцизних товарів - автозаправній станції з автогазозаправним обладнанням та магазином (кафе) за адресою: Київська область, м.Ірпінь, вул.ІІІ-го Інтернаціоналу, 195-З, тобто діяльність з роздрібної торгівлі пальним і продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами та відповідно було платником акцизного податку з реалізації підакцизних товарів за місцем здійснення реалізації таких товарів згідно з підпунктом 222.3.2 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу.

Контролюючим органом стосовно позивача була Ірпінська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області (далі - ОДПІ), в подальшому реорганізована в Ірпінське відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

13 липня 2004 року між ТОВ «Прем'єр-Ліга» ПАТ «Банк «Національні інвестиції» укладено договір № 3336 на здійснення розрахунково-касового обслуговування, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок (п.1.1 договору) та бере на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахункові операції згідно з чинним законодавством (п.4.2 договору).

Довідкою ПАТ «Банк «Національні інвестиції» від 04 серпня 2015 року № 2918/14-1 підтверджується відкриття станом на 04 серпня 2015 року ТОВ «Прем'єр-Ліга» в указаному банку поточного рахунку № 36/980/978/840.

Відповідно до умов договору позивач надав до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на виконання:

- платіжне доручення від 04 вересня 2015 № 17538 на суму 337 215,00 грн. з призначенням платежу *; 101; 32214641; 14040000; сплата акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів; м.Ірпінь;

- платіжне доручення від 04 вересня 2015 № 17585 на суму 400 000,00 грн. з призначенням платежу *; 101; 32214641; 1404000; сплата акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів; м.Ірпінь.

Згідно з відмітками ПАТ «Банк «Національні інвестиції» вказані платіжні доручення прийнято до виконання банком 04 вересня 2015 року (п'ятниця).

Листом від 04 вересня 2015 року № 19-14/2896 позивач повідомив ОДПІ про сплату грошових зобов'язань з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів на загальну суму 737 215,00 грн. До листа додано копії вищевказаних платіжних доручень.

09 вересня 2015 року № 19-14/2937 позивач звернувся до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з листом про надання інформації про перерахування до бюджету сум податкового зобов'язання з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів згідно з указаними вище платіжними дорученнями.

Листом від 23 жовтня 2015 року № 3936/14-1 ПАТ «Банк «Національні інвестиції» повідомило позивача про наявність в банку поточного рахунку підприємства № 36/980, залишок коштів по якому станом на 04 вересня 2015 року складав 1 743 721,06 грн.

Водночас ПАТ «Банк «Національні інвестиції» повідомило ТОВ «Прем'єр-Ліга» про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 613 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 172 про запровадження з 18 вересня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у названому банку.

Листом від 11 вересня 2015 року № 19-14/2962 позивач інформував ОДПІ про подання 11 вересня 2015 року податкових декларацій з акцизного податку за липень 2015 року (реєстраційний номер ) та серпень 2015 року (реєстраційний номер ), що підтверджується квитанціями № 2 про їх отримання контролюючим органом.

У подальшому позивач отримав від ОДПІ:

- податкову вимогу від 17 вересня 2015 року № 93979-17, відповідно до якої на 16 вересня 2015 року сума його податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням становить 134 130,19 грн. по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (код бюджетної класифікації 14040000), у тому числі основний платіж 133 769, 00 грн. та пеня 36,19 грн.;

- рішення про опис майна у податкову заставу від 21 вересня 2015 року № 50.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі № 810/4917/15, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2016 року, частково задоволено позов ТОВ «Прем'єр-Ліга» до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області. Зокрема, визнано протиправним і скасовано рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 21 вересня 2015 року №50 про опис майна у податкову заставу. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 17 вересня 2015 року № 93970-17, яку контролюючим органом відкликано; про зобов'язання відповідача внести в інтегровану картку позивача відомості про сплату акцизного податку; вжиття заходів щодо припинення податкової застави майна ТОВ «Прем'єр-Ліга»; внесення про це інформації до Державного реєстру обтяжень рухомого майна; зобов'язання податкового органу утриматись від вчинення дій по нарахуванню штрафу та пені, у зв'язку з ненадходженням до бюджету сплачених позивачем сум податку судом відмовлено.

В листах від 21 липня 2016 року № 29-14/2370 та від 07 лютого 2017 року № 19-14/156, адресованих ОДПІ, позивач з посиланням на вищевказане судове рішення просив привести у відповідність інтегровану карту особового рахунку ТОВ «Прем'єр-Ліга» з акцизного податку шляхом відображення сплати сум акцизного податку за вищевказаними платіжними дорученнями на суму відповідно 337 210,00 грн. та 400 000,00 грн.

Листом від 16 березня 2017 року № 1478/10/10 ОДПІ повідомила позивача про наявність станом на 14 березня 2017 року згідно даних ІС «Податковий Блок» за ТОВ «Прем'єр-Ліга» заборгованості зі сплати акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів на загальну суму 129 094,00 грн. Привести у відповідність інтегровану картку особового рахунку ТОВ «Прем'єр-Ліга» по сплаті акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів не є можливим, оскільки на даний час інформації по сплаті акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів згідно наданих копій платіжних доручень від 14 вересня 2015 року № 17538 на суму 337 215,00 грн. та № 17585 на суму 400 000,00 грн. до ОДПІ не надходило.

Таким чином, як стверджує відповідач, згідно з відомостями інтегрованої картки ТОВ «Прем'єр-Ліга» за підприємством обліковується заборгованість за акцизним податком з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 129 094,00 грн.

20 квітня 2017 року до позивача надійшла податкова вимога ГУ ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 138-17, у якій зазначено, що станом на 03 квітня 2017 року сума податкового боргу ТОВ «Прем'єр-Ліга» за узгодженими грошовими зобов'язання, а саме акцизним податком з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, становить 129 094,00 грн.

Також позивач отримав лист ГУ ДФС у Київській області від 22 квітня 2017 року № 2304/10-10-08 разом із копією рішення про опис майна у податкову заставу від 04 квітня 2017 року № 204, в якому (листі) повідомлялось про наявність у ТОВ «Прем'єр-Ліга» податкового боргу в загальній сумі 129 094,00 грн. станом на 04 квітня 2017 року та пропонувалось у десятиденний строк надати до контролюючого органу необхідні документи та забезпечити безперешкодний допуск податковому керуючому для здійснення ним опису майна у податкову заставу.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 13 травня 2017 року № 10055/6/99-99-17-01-15 відмовлено ТОВ «Прем'єр-Ліга» у задоволенні скарги на вищевказані податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу.

Не погоджуючись із згаданими податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу та стверджуючи про відсутність у ТОВ «Прем'єр-Ліга» податкового боргу в сумі 129 094,00 грн., позивач звернувся до суду з позовом, при розгляді якого суд виходить із такого.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу;

За змістом пунктів 59.1, 59.3 та 59.4 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, податкова вимога є одним із засобів для стягнення податкового боргу і є своєрідним нагадуванням платникові податків про виконання податкового обов'язку та засобом реагування. В основі такого реагування лежить факт несвоєчасного виконання обов'язку, платнику надається можливість добровільно виконати прострочений обов'язок. Отже, податкову вимогу податковий орган використовує для повідомлення платникові про існування податкового боргу і дозволяє платнику добровільно виконати свій податковий обов'язок.

Згідно з підпунктом 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Статтею 93 Податкового кодексу України передбачено підстави припинення податкової застави та виключення майна з державних реєстрів застав нерухомого або рухомого майна.

Так, пунктом 93.2 Кодексу встановлено, що підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та його виключення з державних реєстрів застав рухомого або нерухомого майна є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5.

Пунктом 93.1 визначено строк з якого моменту податкова застава припиняється. Отже, податкова застава припиняється з дня: отримання органом державної податкової служби підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку (підпункт 93.1.1). Відповідно до підпункту 14.1.152 Кодексу погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до пункту 93.2 статті 93 Податкового кодексу України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з державних реєстрів застав рухомого або нерухомого майна є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті. Тобто, підставою для звільнення майна з-під податкової застави у випадку, визначеному підпунктом 93.1.1 пункту 93.1 статті 93 Податкового кодексу України є документ, що підтверджує переказ суми податкового боргу на відповідний рахунок, призначений для сплати, у даному випадку акцизного податку.

Як встановлено судом, відповідачем було сформовано та направлено позивачу податкову вимогу від 04 квітня 2017 року № 138-7 про сплату податкового боргу з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 129 094,00 грн. та рішення від 04 квітня 2017 року № 204 про опис майна у податкову заставу.

Позивач стверджує, що свій обов'язок платника податків він виконав у повному обсязі передачею до установи банку платіжних доручень від 04 вересня 2015 року №17538 на суму 337 215,00 грн. та від 04 вересня 2015 року №17585 на суму 400 000,00 грн. для перерахування вказаних сум до бюджету. Проте банком не проведено операцію по перерахуванню коштів до бюджету.

З копій платіжних доручень від 04.09.2015 № 17585 та 17538 вбачається наявність на них відміток банку про їх одержання 04 вересня 2015 року. Будь-які відмітки про повернення банком платіжних доручень чи залишення їх без виконання на них відсутні.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 14.1 статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до частини п'ятої статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно з частиною п'ятою статті 78 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначається Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 указаного Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

За змістом пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» ініціювання переказу вважається завершеним:

- для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

- для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Пунктом 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, передбачено, що банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня". Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд приходить до висновку, що податкове законодавство не пов'язує факт зарахування податкового платежу на відповідний казначейський рахунок з фактом його сплати, отже обов'язок платника податку щодо сплати обов'язкових платежів вважається виконаним з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування грошових коштів на відповідний рахунок Державного казначейства з рахунку платника у банку за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу.

При цьому платник не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Аналогічну позицію викладено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 14 лютого 2017 року у справі № К/800/31650/16.

Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система. Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», якою, поміж іншого, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказу.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, відповідно до якого за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

У листі від 03 грудня 2008 року №1192/16/22-2015 ДПА України роз'яснила: банк несе відповідальність за своєчасне виконання платіжних доручень клієнтів на перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів (за винятком випадків, передбачених нормами діючого законодавства). При цьому обов'язок юридичної та фізичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється зі сплатою податку і збору (обов'язкового платежу).

Як вже зазначалося, судом встановлено, що на виконання умов договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування від 13 липня 2004 року № 3336, станом на 04 серпня 20115 року в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» відкрито поточний рахунок ТОВ «Прем'єр-Ліга» № 36/980/978/840, що підтверджується довідкою ПАТ «Банк «Національні інвестиції» від 04 серпня 2015 року № 2918/14-1.

Згідно з листом ПАТ «Банк «Національні інвестиції» від 23 жовтня 2015 року № 3936/14-1 станом на 04 вересня 2015 року залишок коштів на поточному рахунку позивача № 36/980 в указаному банку складав 1 743 721,06 грн.

Відповідно до умов договору позивач надав до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на виконання:

- платіжне доручення від 04 вересня 2015 № 17538 на суму 337 215,00 грн. з призначенням платежу *; 101; 32214641; 14040000; сплата акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів; м.Ірпінь;

- платіжне доручення від 04 вересня 2015 № 17585 на суму 400 000,00 грн. з призначенням платежу *; 101; 32214641; 1404000; сплата акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів; м.Ірпінь.

Згідно з відмітками ПАТ «Банк «Національні інвестиції» вказані платіжні доручення прийнято до виконання банком 04 вересня 2015 року (п'ятниця).

Однак, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» зазначені кошти до бюджету не перерахувало та повідомило позивача, про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 613 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 172 про запровадження з 18 вересня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у названому банку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем в установленому порядку подано податкові декларації за липень (реєстраційний номер ) та серпень ( реєстраційний номер ) 2015 року до податкового органу та ініційовано переказ грошових коштів у розмірі 337 215,00 грн. та 400 000,00 грн. для сплати податкового зобов'язання, а залишок коштів на рахунку позивача у день подання відповідних платіжних доручень є достатнім для цього, тому позивачем належним чином виконано податковий обов'язок з перерахування акцизного податку за вказаний період.

Отже, позивачем не було допущено порушень вимог згідно з згідно з вищевказаними платіжними дорученнями.

Беручи до уваги встановлену судом обставину щодо виконання позивачем обов'язку щодо сплати до бюджету акцизного податку відповідно до платіжних доручень від 04 вересня 2015 № 17538 на суму 337 215,00 грн. та від 04 вересня 2015 № 17585 на суму 400 000,00 грн., суд приходить до висновку про протиправність податкової вимоги ГУ ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 138-17 про сплату податкового боргу з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 129 094,00 грн.

Зважаючи на визнання судом протиправною оспорюваної податкової вимоги та на відсутність доказу наявності у зв'язку з цим у ТОВ «Прем'єр-Ліга» податкового боргу в сумі 129 094,00 грн., суд вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області про опис майна у податкову заставу від 04 квітня 2017 року № 204.

Таким чином, вимоги позивача в частині визнання протиправними і скасування вищевказаних податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача вжити заходів щодо припинення податкової застави майна ТОВ «Прем'єр-Ліга» і внесення про це інформації до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що пояснюється наступним.

Відповідно до пункту 5.2 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України

10 жовтня 2013 року № 572, який був чинний на момент прийняття відповідачем оспорюваного рішення про опис майна у податкову заставу, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.4 пункту 93.1 статті 93 розділу II Кодексу.

Пунктами 1 та 2 розділу VI «Припинення податкової застави» Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2017 року № 586, чинного станом на час вирішення судом цієї справи, визначено, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення (додаток 7).

Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.

Так, зокрема, згідно з пунктом 93.2 статті 93 Податкового кодексу України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Відповідно до пункту 93.1 статті 93 Податкового кодексу майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку (пп.93.1.1);

- визнання податкового боргу безнадійним (пп.93.1.2);

- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (пп.93.1.3);

- отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження (пп.93.1.4).

Аналіз викладених вище законодавчих норм дає підстави суду стверджувати, що з набранням законної сили рішення суду у цій справі в частині визнання протиправними і скасування податкової вимоги ГУ ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 138-17 та рішення ГУ ДФС у Київській області про опис майна у податкову заставу від 04 квітня 2017 року № 204, виникнуть підстави для звільнення майна позивача з-під податкової застави, якщо його майно перебуває у податковій заставі.

Однак, у даному випадку позивачем не надано доказів перебування його майна у податковій заставі на підставі рішення ГУ ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 204 та внесення про це інформації до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Також є необґрунтованою та не підлягає задоволенню судом вимога позивача про зобов'язання відповідача утриматись від вчинення заходів щодо зупинення видаткових операцій на рахунках, заборону відчуження майна та опису майна у податкову заставу, оскільки ця вимога спрямована на майбутнє, тоді як завданням адміністративного судочинства відповідно до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому логічним є висновок, що законодавець передбачив захист прав фізичних та юридичних осіб саме від порушень, що уже мають місце, і не передбачив можливості захисту цих від таких порушень на майбутнє.

Разом з тим суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивача про зобов'язання відповідача внести в інтегровану картку ТОВ «Прем'єр-Ліга» відомості про сплату підприємством сум за платіжними дорученнями від 04 вересня 2015 року № 17538 на суму 337 215,00 грн. та від 04 вересня 2017 року № 17585 на суму 400 000,00 грн., що спрямовані на сплату акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів.

Як встановлено судом, листом від 16 березня 2017 року № 1478/10/10 ОДПІ повідомила позивача про наявність станом на 14 березня 2017 року згідно з даними ІС «Податковий Блок» по ТОВ «Прем'єр-Ліга» заборгованості зі сплати акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарі на загальну суму 129 094,00 грн., зазначивши про неможливість привести у відповідність інтегровану картку особового рахунку підприємства по сплаті акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів, оскільки на цей час інформація по сплаті акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів згідно наданих копій платіжних доручень від 14 вересня 2015 року № 17538 на суму 337 215,00 грн. та № 17585 на суму 400 000,00 грн. до ОДПІ не надходила.

Не погоджуючись із такою відмовою та стверджуючи про невиконання при цьому постанови Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 № 80/4917/15, ТОВ «Прем'єр-Ліга» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Київській області, в якому просило:

- зобов'язати Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Київській області виконати абзац 4 пункту 5 Розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422 (далі Порядок №422) та привести у відповідність інтегровану картку платника податків з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (код бюджетної класифікації 14040000) шляхом відображення сплати сум акцизного податку за платіжними дорученнями від 04.09.2015 №17538 на суму 337215,00 грн., від 04.09.2016 №17585 на суму 400000,00 грн.

- зобов'язати Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Київській області прийняти рішення про списання суми податкового боргу згідно зі статтею 101 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Як встановлено судом, Ірпінська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Київській області (далі - ОДПІ), у подальшому реорганізована в Ірпінське відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі № 810/1490/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року, відмовлено в задоволенні вищевказаного позову ТОВ «Прем'єр-Ліга» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області. Разом з тим в указаній справі суд вийшов за межі позовних вимог і зобов'язав Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Київській області виконати рішення ГУ ДФС у Київській області від 09 серпня 2016 року №1837/10/10-36-10-01-04 «Про результати розгляду скарги», яким ГУ ДФС у Київській області зобов'язало Ірпінську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області привести у відповідність інтегровану картку платника податків зі сплати акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів.

У ході судового розгляду даної справи судом не здобуто доказів виконання ОДПІ ні рішення ГУ ДФС у Київській області від 09 серпня 2016 року №1837/10/10-36-10-01-04 «Про результати розгляду скарги», ні постанови Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі № 810/1490/17.

При цьому заслуговує на увагу суперечливість правової позиції ГУ ДФС у Київській області щодо внесення до інтегрованої картки позивача інформації про сплату ним акцизного податку у вищевказаному розмірі, оскільки у даній справі відповідач заперечує щодо можливості задоволення судом позовної вимоги про зобов'язання відповідача внести в інтегровану картку ТОВ «Прем'єр-Ліга» відомості про сплату підприємством акцизного податку за платіжними дорученнями від 04 вересня 2015 року № 17538 на суму 337 215,00 грн. та від 04 вересня 2017 року № 17585 на суму 400 000,00 грн., мотивуючим відсутністю інформації від органів Державної казначейської служби України про зарахування цих коштів до бюджету, тоді як в рішенні від 09 серпня 2016 року №1837/10/10-36-10-01-04 «Про результати розгляду скарги» відповідач дійшов висновку про наявність підстав для внесення інформації щодо сплати ТОВ «Прем'єр-Ліга» згаданих коштів, зобов'язавши ОДПІ внести цю інформацію до його інтегрованої картки.

Підпунктом 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів.

Організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та інших платежів, визначена Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422, (далі - Порядок).

Відповідно до абзаців шостого - чотирнадцятого пункту 2 Розділу I Порядку, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю.

Облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників.

Облікові показники - показники, що інтегруються в процесі ведення оперативного обліку.

Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.

Перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС (пункт 3 розділу I Порядку).

Відповідно до абзаців першого - другого пункту 5 розділу I Порядку контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Абзацами п'ятим - шостим пункту 5розділу I Порядку визначено, що у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Тобто, ІКП - це документ , який перебуває в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету.

За змістом пункту 1 розділу ІI Порядку органу ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду. Органу ДФС, в якому перебуває платник за неосновним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за неосновним місцем обліку, для внесення відповідної інформації.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку встановлено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органiв Казначейства у процесi виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку оперативний облік надходжень також здійснюється за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за N 330/28460, а саме: відомостей про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, відкритих на ім'я органів ДФС, у вигляді технологічного файла @E; виписок з рахунків 3719, відкритих на ім'я головних управлінь ДФС, у вигляді електронного реєстру розрахункових документів та у паперовому - на якому проставляється штамп відповідного органу Казначейства; звітів про надходження страхових коштів на рахунки 3719, відкриті на ім'я головних управлінь ДФС та на ім'я органів ДФС; оборотно-сальдової відомості за аналітичними рахунками 3719, відкритими на ім'я головних управлінь ДФС.

Таким чином, з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету контролюючі органи відкривають платнику податків інтегровані картки, за якими відображається стан розрахунків платника з бюджетом. Відомості про сплату податкових зобов'язань платниками податків обліковуються у таких картках за даними електронних реєстрів розрахункових документів. А умовою, з якою законодавство пов'язує відображення в інтегрованій картці платника факту надходження грошових коштів в рахунок сплати податкового зобов'язання є отримання від Державної казначейської служби України підтвердження про зарахування грошових коштів на відповідний рахунок.

Враховуючи відсутність відповідних даних від органів Державної казначейської служби України, відповідач правомірно не відобразив дані щодо сплати позивачем акцизного податку згідно з платіжними дорученнями від 04.09.2015 №17538 на суму 337215,00 грн., від 04.09.2016 №17585 на суму 400000,00 грн., тому у суду відсутні підстави для зобов'язання відповідача внести ці дані в інтегровану картку позивача.

З огляду на доводи позивача про те, що відсутність інформації про сплату ним акцизного податку згідно з вищевказаними платіжними дорученнями призводить до наявності у ній даних про його неіснуючу податкову заборгованість, що порушує його права, суд вказує на наступне.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. (пункт 129.7. статті 129 Податкового кодексу України).

Враховуючи відсутність вини як позивача щодо своєчасності перерахування до бюджетів обов'язкових платежів, так і вини відповідача щодо невідображення зазначених платежів в інтегрованій картці платника податків суд зазначає, що вимога про зобов'язання відповідача вчинити певні дії щодо відображення в інтегрованій картці платника акцизного податку згідно з вищевказаними платіжними дорученнями є такою, що не підпадає судовому захисту в межах даної справи, оскільки порушення прав позивача судом не встановлено, наявні ознаки виконання/невиконання технічних функцій податкового органу та захисту можливого порушення права на майбутнє.

Не вбачає суд підстав і для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов'язання відповідача протягом одного тижня з дня набрання рішенням суду законної сили надати суду звіт про його виконання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Аналогічний правовий висновок викладений в рішенні Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 805/402/18-а та відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для апеляційного суду при розгляді даної справи.

При цьому, визначальним критерієм при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт є наявність підстав вважати, що він буде ухилятися від його належного та своєчасного виконання.

Однак позивачем у позовній заяві не наведено доводів, які є достатніми та необхідними підставами для застосування судом частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим у суду відсутні підстави для висновку про те, що рішення суду, постановлене за результатами розгляду справи по суті, після набрання ним законної сили залишиться невиконаним відповідачем або буде ним виконуватися не в розумні строки, або неналежним чином.

Таким чином позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення судом.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 9 936,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26 травня 2017 року.

Отже, на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку із частковим задоволенням позову, а саме двох позовних вимог, з яких одна є майнового характеру, а інша - немайнового, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі відповідно 1 936,41 грн. та 1 544,00 грн., тобто всього 3 480,41 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр-Ліга» (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт.Чабани, вул.Кірова, 162, ) до Головного управління ДФС у Київській області (03680, м.Київ, вул.Народного ополчення, 5а, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 138-17.

3. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області від 04 квітня 2017 року № 204про опис майна у податкову заставу.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр-Ліга» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області сплачений ним судовий збір в сумі 3 480,41 грн. (три тисячі чотириста вісімдесят гривень 41 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко