Справа № 215/3057/18
Суддя: Коноваленко М. І.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/3057/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Тенівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Коноваленко М.І.

секретар судового засідання Махоня Н.Ю.

розглянувши в порядку ч.4 ст.229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Києві в особі старшого лейтенанта поліції роти 7 батальйону 3 полку 1 з ОПБ УПП в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, -

В С Т А Н О В И В:

12.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Києві в особі старшого лейтенанта поліції роти 7 батальйону 3 полку 1 з ОПБ УПП в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України.

Вимоги обґрунтовані тим, що 29.06.18 р. близько 6:00 ОСОБА_1, на автомобілі марки Geely (державний номер НОМЕР_1), тимчасово перебуваючи у м. Києві у справах, рухався в напрямку залізнодорожнього вокзалу, з пасажиром ОСОБА_4, і був змушений зупинитись для висадки останнього біля будівлі за адресою: вул. Вокзальна 1А, так як подальший рух на цьому в напрямку вокзалу був заблокований із-за масового скупчення автомобілів. Після висадки пасажира, до нього підійшов ст. лейтенант ОСОБА_3 і попросивши його документи (права, страховий поліс і технічний паспорт) та почав складати постанову серії ВР №193547 за порушення мною правил стоянки (парковки), адже вважав, що позивач зупинився (припаркувався) під знаком 5.38, 5.39 з додатковою табличкою 7.17 «Інвалід», внаслідок чого на нього було складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. З постановою позивач не згоден, та зазначає, що вона незаконна, оскільки він правила дорожнього руху не порушував, оскільки п.п. 5.38, 5.39 з додатковою табличкою 7.17 дозволяють зупинку автомобіля до 5хв., необхідну для посадки, висадки пасажирів (згідно класифікації терміну «Зупинка» по п.1.10 ПДР України), але забороняють стоянку (парковку) більше 5 хв. без розпізнавального знаку «Інвалід» на автомобілі, чи належності будь яких інших документів, які підтверджують інвалідність у водія чи пасажира, а його машина там не перебувала до моменту коли підійшов працівник поліції більше 5 хв. Крім того відповідачем не надано доказів та порушено право на захист.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Києві в особі старшого лейтенанта поліції роти 7 батальйону 3 полку 1 з ОПБ УПП в м. Києві, ОСОБА_3 не зявився, надав суду письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, ознайомившись з письмовими запереченнями відповідача, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм павовідносини.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 289 КпАП України - скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Встановлено,що старшим лейтенантом поліції роти 7 батальйону 3 полку 1 з ОПБ УПП в м. Києві, ОСОБА_3 при несенні служби 29 червня 2018року о06-00 год. було виявлено правопорушення, а саме що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Geely (державний номер НОМЕР_1), здійснив зупинку (стоянку) на місці, що позначене дорожнім знаком 5.36 (5.59) з доданою до нього табличкою 7.17 «Інвалід», не повязану з ознаками вимущеності такої, при цьому не мав посвідчення інваліда, чим порушив п.п.5.38, п. 5 ПДР розділ 33 ПДР, а.с. 6. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення,а також забезпечення дотримання вимог Правил до ОСОБА_1 поліцейським було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 1700 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 193547 від 29 червня 2018 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст.77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду відзив на позов сд-диск з відеозаписом (а.с.19-27) на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст.77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до розділу 33. Дорожні знаки, встановлено, що п. 5.38 «Місце для стоянки», застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів, п. 5.39 «Зона стоянки» - визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним. П. 7.17 «Особи з інвалідністю» - означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП наступає у разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

У розділі 1 ПДР визначені терміни, що наведені у цих Правилах, зокрема:

- стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не повязаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

- зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

Відповідачем до відзиву надано диск з відеозаписом подій з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції. Так, з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 на автомобілі НОМЕР_2 здійснив зупинку в паркувальній зоні дії дорожнього знаку «Р», 5.38 «Місце для стоянки», 5.39 «Зона стоянки» - визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним. П. 7.17 «Особи з інвалідністю» - означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог ПДРУ. Відповідачем не надано доказів, що водій ОСОБА_1 здійснював стоянку транспортного засобу Geely державний номер НОМЕР_1, відповідно до п. 5.38 ПДР України.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач умисно або з необережності порушив ПДР України. Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а тому оскаржувана постанова від 29 червня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.122КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 3 ст. 293 КУпАП передбачено, що одним з рішень, яке приймає орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення є скасування постанови та закриття справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст.122КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 289 КпАП України, п. 8.4 Правил дорожнього руху ст. ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Києві в особі старшого лейтенанта поліції роти 7 батальйону 3 полку 1 з ОПБ УПП в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України - задовольнити.

Визнати дії старшого лейтенанта поліції роти 7 батальйону 3 полку 1 з ОПБ УПП в м. Києві, ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 5ст. 122 КУпАП протиправними.

Постанову старшого лейтенанта поліції роти 7 батальйону 3 полку 1 з ОПБ УПП в м. Києві, ОСОБА_3 серії ВР № 193547 від 29 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 5ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення (п.п.15.5 п.15 п.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України). Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя