Справа № 243/8146/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року справа №243/8146/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Ястребової Л.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2018 р. (повний текст складений 29 серпня 2018 року у м. Слов'янськ) у справі № 243/8146/18 (головуючий І інстанції суддя Мірошниченко Л.Є.) за позовом Слов'янського міського відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_4 про примусове видворення за межі України, затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Слов'янський міський відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - позивач) звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просив прийняти рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 та враховуючи, що відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 подано позов про примусове видворення з території України, є наявність обгрунтованих підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, прийняти рішення про затримання його з метою видворення за межі території України з поміщенням на 6 місяців до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с. 2-7).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2018 р. у справі № 243/8146/18 позовні вимоги було задоволено.

Примусово видворено за межі України громадянина Республіки Узбекстана ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянина Республіки Узбекситан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк шість місяців (а.с. 31-34).

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до п. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» із змінами від 29.04.2018 року іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою воз'єднання сім'ї з особами, які є громадянинамм України, уклали шлюб з громадянином та отримали посвідку на тимчасове проживання вважаються такими, які на законних підставах перебувають в Україні на період до отримання дозволу на імміграцію.

ОСОБА_4 09 жовтня 2013 року зареєстрував шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області з громадянкою України ОСОБА_7, яка є інвалідом другої групи та 27 грудня 2014 року прибув на територію України в м. Слов'янськ саме з метою воз'єднання сім'ї відповідно до ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Тобто, на законних підставах перебував в Україні до отримання дозволу на імміграцію. Дозволу до теперішнього часу не отримав. Таким чином, посилання на рішення № 14 від 27.10.2017 року не є підставою для видворення, оскільки суперечить п. 14 Закону України № 2293 від 29.04.2018 року.

27 вересня 2018 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи і надані в ході судового розгляду документи, обговоривши доводи апеляційної скарги і наданого відзиву, встановила наступне.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Республіки Узбекистан, що підтверджується паспортом НОМЕР_1, прибув на територію України 27.12.2014 року, державний кордон України перетнув через КПП «Гоптівка» (а.с. 21-23).

Термін законного перебування на території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 закінчився 26.03.2015 року.

Факт незаконного перебування на території України було виявлено 27.10.2017 року та у відношенні відповідача Слов'янським МВ ГУДМС України в Донецькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО № 052799 відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДО № 052799 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зазначене адміністративне стягнення відповідачем не оскаржено, штраф сплачено (а.с. 15-17).

27.10.2017 року позивачем винесено рішення № 14 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, зобов'язано його самостійно залишити територію України у термін до 26.11.2017 року, заборонено подальший в'їзд в Україну строком на три роки (а.с. 12-13).

11.08.2018 при проведенні сумісного відпрацювання території залізничного вокзалу м. Слов'янська Донецької області Слов'янським МВ ГУ ДМС України у Донецькій області разом з працівниками Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області було виявлено, що ОСОБА_4 у відведений термін до 26.11.2017 року не виконав рішення Слов'янського МВ ГУ ДБМС України у Донецькій області № 14 від 27.10.2017 року про примусове повернення до країни походження, від виїзду з України ухиляється.

Згідно пояснень ОСОБА_4 він своєчасно не виконав рішення про примусове повернення до країни походження через відсутність коштів на квиток (а.с. 10).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 2 вказаного Закону визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 4-5 ст. 26).

Частиною 1 ст. 30 зазначеного Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч. 4 ст. 30 Закону).

Частиною 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви (ч. 2 ст. 289 КАС України).

Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення ст. 26 та 30 Закону № 3773-VI, примусовому видворенню передують дві обставини, а саме - прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Як зазначалось раніше, 27.10.2017 року позивачем прийнято рішення № 14 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, зобов'язано його самостійно залишити територію України у термін до 26.11.2017 року, заборонено подальший в'їзд в Україну строком на три роки (а.с. 12-13).

11.08.2018 при проведенні сумісного відпрацювання території залізничного вокзалу м. Слов'янська Донецької області Слов'янським МВ ГУ ДМС України у Донецькій області разом з працівниками Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області було виявлено, що ОСОБА_4 у відведений термін до 26.11.2017 року не виконав рішення Слов'янського МВ ГУ ДБМС України у Донецькій області № 14 від 27.10.2017 року про примусове повернення до країни походження, від виїзду з України ухиляється.

З його пояснень від 11.08.2018 року вбачається, що він своєчасно не вибув з території України у зв'язку з відсутністю коштів, тяжким матеріальним становищем. З заявами до уповноважених органів про продовження строку перебування на території України не звертався, тому з 26.03.2015 року проживає в Україні незаконно. Виконати рішення № 14 від 27.10.2017 року не зміг оскільки відсутні кошти (а.с. 10-11).

Таким чином, в ході судового засідання встановлено наявність обґрунтованих підстав вважати, що громадянин Узбекистану ОСОБА_4 ухиляється від виконання рішення про примусове повернення., на даний час не має документа, що дає права на проживання в Україні.

Питання про затримання підлягає вирішенню після прийняття рішення суду про видворення, оскільки таке за своїм змістом є заходом забезпечення належного виконання рішення про видворення.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги спростовані поясненнями самого позивача та довідками Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління в Донецькій області від 26.09.2018 року, з якої вбачається, що відповідач з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну згідно ст. 9 Закону України «Про імміграцію» не звертався, посвідкою на тимчасове проживання в Україні згідно п. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не документувався; довідкою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, з якої вбачається, що відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався (а.с. 20).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо прийняття рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 та прийняття рішення про затримання відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців, що не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини.

На підставі наведеного, керуючись статями 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського зміськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2018 р. у справі № 243/8146/18 - залишити без змін.

Повний текст складений 28 вересня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Л.В. Ястребова

Е.Г. Казначеєв