Справа № 1840/3338/18
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

01 жовтня 2018 р. Справа № 1840/3338/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Молодцова Едуарда Вячеславовича про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Молодцова Едуарда Вячеславовича, в якій просив визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність відповідача за не здійснення повноважень за приписами ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та бездіяльності з контролю виконання постанови державного виконавця Бондаренко В.М. від 18.06.2018 у виконавчому провадженні № 55700821 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та невиконання судових рішень, що набрали законної сили; зобов'язати відповідача визначити своєю постановою наведені порушення та надати доручення начальнику Зарічного відділу ДВС його постановою скасувати постанову від 18.06.2018, винесену у виконавчому провадженні № 55700821 державним виконавцем Бондаренко В.М.; зобов'язати Зарічний відділ ДВС закрити виконавче провадження № 55700821 відносно ОСОБА_1; стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 04.09.2018 вищевказаний позов залишено без руху, позивачу вказано недоліки позовної заяви, надано строк для їх усунення. Так, вищевказаною ухвалою позивачу роз'яснено про необхідність усунення недоліків поданої ним позовної заяви, а саме уточнити позовні вимоги та зазначити дату і номер рішення відповідача, яке ОСОБА_1 просить визнати протиправним; надати власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; надати копію позовної заяви із копіями доданих до неї документів для відповідача; надати докази сплати судового збору за вимогу немайнового характеру на суму 704,80 грн.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", в ухвалі від 04.09.2018 суд також роз'яснив, позивачу про неможливість звільнення його від сплати судового збору, оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Оскільки спірні правовідносини в межах справи № 1840/3338/18 пов'язані із оскарженням дій відповідної державної виконавчої служби, а тому відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" на вказані відносини норми Закону України "Про захист прав споживачів" не поширюються, підлягають оплаті судовим збором. За вимогу щодо стягнення з відповідача суми моральної шкоди в розмірі 5000 грн. судовий збір не повинен справлятися в силу норм Закону України "Про судовий збір".

З метою усунення недоліків поданого позову, 11.09.2018 ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій частково усунув недоліки позовної заяви, також заявив відвід судді Сумського окружного адміністративного суду Гелеті С.М. (до відкриття провадження у справі).

Ухвалою від 12.09.2018 у задоволенні відводу відмовлено, заяву передано на розподіл для визначення суді, який розглядатиме відвід. Ухвалою судді Шевченко І.Г. від 13.09.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.09.2018, переданої в частині для розгляду як заява про відвід судді Гелети С.М. у справі № 1840/3338/18 за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Молодцова Едуарда Вячеславовича про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів відмовлено.

В подальшому, у зв'язку з не наданням позивачем доказів сплати судового збору або доказів неможливості його сплати, або доказів, які на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" надали б суду можливість вирішити питання про звільнення позивача від сплати судового збору, ухвалою від 13.09.2018 (суддя Гелета С.М.) ОСОБА_1 за ініціативою суду було продовжено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 04.09.2018 та запропоновано йому надати документи, що підтверджують його майновий стан (пенсійне посвідчення, довідку про отриману пенсію, наявність пільг тощо).

Вказану ухвалу позивач отримав 18.09.2018 та повинен був усунути недоліки адміністративного позову до 28.09.2018.

21.09.2018 ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій вкотре просив звільнити його від сплати судового збору на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", однак недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору не усунув, доказів сплати судового збору, або документів про неможливість його сплати суду не надав. До заяви від 21.09.2018 взагалі не додано жодного документу.

Також слід зазначити, що позивач в заяві зазначає про звільнення його від сплати судового збору згідно з імперативними вимогами п. 13,ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", висновків ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.3.2017 по справі №818/30/16, висновку Вищого адміністративного суду України з узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір", рішень Конституційного Суду України, практики Європейського суду з прав людини, Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд повторно зазначає позивачу, що в даному випадку, за вимоги майнового характеру в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, судом не встановлено обов'язку його сплати в зв'язку із звільненням згідно Закону України "Про судовий збір", про що зазначено в судових ухвалах про залишення адміністративного позову без руху.

Стосовно посилання позивача на Закону України "Про захист прав споживачів", суд повторно звертає увагу, що відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У спірних відносинах позивач не є споживачем продукцію/послуг по відношенню до заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Молодцова Едуарда Вячеславовича. У даному випадку позивач просить задовольнити його вимоги з огляду на порушення, на його думку, норм Закону України «Про виконавче провадження». У цих відносинах заступник начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Молодцов Едуард Вячеславович не є надавачем споживчих послуг, з огляду на що позивач не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Право на звернення до суду за захистом порушених прав передбачено ст.55 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом способом (в тому числі і судовому порядку) захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Для звернення до суду в порядку цивільного, господарського та адміністративного судочинства обов'язковою умовою є сплата судового збору, що передбачено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначено вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Однак, позивач не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір за подання адміністративного позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. В даному випадку, судом було зазначено про необхідність надати позивачу докази в підтвердження майнового стану, оскільки особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, але жодних доказів неможливості сплати судового збору позивачем не надано, до адміністративного позову, а також заяви від 11.09.2018, від 21.09.2018 не додано, незважаючи на те, що про необхідність надання таких доказів (пенсійне посвідчення, довідку про отриману пенсію, наявність пільг тощо) судом вказано в ухвалі від 13.09.2018.

Для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Стосовно посилання позивача на висновки ухвали Вищого адміністративного суду України від 15.3.2017 по справі №818/30/16, суд зазначає наступне.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень (який функціонує відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень") та автоматизованої інформаційної системи діловодства, запровадженої у Сумському окружному адміністративному суді, даною ухвалою судом касаційної інстанції було скасовано судове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, додаткова постанова від 01.04.2016, а також судове рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Разом із тим, судове рішення касаційної інстанції мотивовано тим, що розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, але касаційна інстанція не погодилася з такими висновками судів, тому що суди не з'ясували чи належить спір у справі № 818/30/16 до юрисдикції адміністративних судів, зокрема, не встановлено, чи заявлялися вимоги про вирішення публічно-правового спору, пов'язаного з відшкодуванням шкоди, адже, з доводів позивача, незаконність дій державного виконавця визнано рішенням Господарського суду Сумської області, яке набрало законної сили. Жодного висновку про звільнення позивача від сплати судового збору дана ухвала не містить.

Таким чином посилання позивача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15.3.2017 по справі №818/30/16 є помилковим, та таким, що не є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору по поданому адміністративному позові, враховуючи різні обставини справі та різні підстави заявлених позовних вимог.

Стосовно посилання на висновки Вищого адміністративного суду України з узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір", суд звертає увагу позивача на те, що Вищий адміністративний суд України зазначив, що позивачі, звертаючись до суду з вимогами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, а також стягнення моральної шкоди, звертають увагу суду на те, що вони звільнені від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", але такі висновки є свідченням неправильного розуміння предмета регулювання цього положення.

Так, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" взято до відома Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір". В даній довідці зазначено, що вивчення судової практики показало, що мають місце випадки, коли позивачі, звертаючись до суду з вимогами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, звертають увагу суду на те, що вони звільнені від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону про судовий збір. Такі випадки є свідченням неправильного розуміння предмета регулювання цього положення. Вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об'єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується. Як приклад такого правозастосування наведено ухвалу Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року (38184501), в якій суд зазначив, що положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону про судовий збір не поширюється на позов з вимогами про визнання дій протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та поновлення виконавчого провадження.

В даному випадку, судом було встановлено позивачу розмір та реквізити щодо сплати судового збору лише за вимоги немайнового характеру, заявлених до заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Молодцова Едуарда Вячеславовича в частині визнання протиправними рішення, дії та бездіяльність відповідача за не здійснення повноважень за приписами ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та бездіяльності з контролю виконання постанови державного виконавця Бондаренко В.М. від 18.06.2018 у виконавчому провадженні № 55700821 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та невиконання судових рішень, що набрали законної сили; зобов'язати відповідача визначити своєю постановою наведені порушення та надати доручення начальнику Зарічного відділу ДВС його постановою скасувати постанову від 18.06.2018, винесену у виконавчому провадженні № 55700821 державним виконавцем Бондаренко В.М.; зобов'язати Зарічний відділ ДВС закрити виконавче провадження № 55700821 відносно ОСОБА_1. Жодної вимоги сплати судового збору за майнову вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. судом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 протягом строку, встановленого ухвалою від 13.09.2018, недоліків позовної заяви не усунув, вимоги ухвали від 04.09.2018, 13.09.2018 не виконав, жодних доказів в обґрунтування можливості застосування судом норми ст. 133 КАС України в частині зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплату судових витрат на визначений строк враховуючи майновий стан сторони позивачем не подано, суд відмовляє в звільненні від сплати судового збору та повертає позовну заяву позивачу.

Суд також роз'яснює позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача щодо звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Молодцова Едуарда Вячеславовича про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 01.10.2018.

Суддя С.М. Гелета