Справа № 2140/1844/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1844/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування Наказу від 09.08.2018 року № 552-о, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 09.08.2018 року № 552-о, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.08.2018 року відповідачем видано наказ № 552-0 про звільнення ОСОБА_3 з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Херсон-порт" Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Позивач вважає вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області позивача визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. При цьому, позивач вказав, що вказаним рішенням суду на нього не було накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посаду державної служби.

На думку позивача, відповідачем протиправно звільнено позивача із займаної ним посади не провівши службового розслідування. Також вказав, що позивач надав свої письмові пояснення 17.04.2018 року, а відповідач наклав на дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади лише 10.08.2018 року.

Крім того, на думку позивача, звільнення з посади застосовувалося лише при виняткових обставинах. При цьому, позивач сплатив штраф накладений судом за вчинення повязаного з корупцією правопорушення, таким чином усвідомивши свою провину, має позитивну службову характеристику.

При звільненні позивача із займаної посади, відповідачем ознайомлено ОСОБА_3 з наказом про звільнення, але не надано його копію.

На підставі вказаного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним наказ в.о. начальника Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 09.08.2018 року № 552-0 про звільнення ОСОБА_3 з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Херсон-порт" Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

- скасувати наказ в.о. начальника Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 09.08.2018 року № 552-0 про звільнення ОСОБА_3 з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Херсон-порт" Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

- зобовязати Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі поновити ОСОБА_3 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Херсон-порт" Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 10.08.2018 року;

- стягнути з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням за період з 10.08.2018 року по 25.09.2018 року включно у розмірі 12727,14 грн.

Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження.

20 вересня 2018 року відповідач надав відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що на адресу Митниці ДФС надійшов лист Управління захисту економіки у Херсонській області, яким повідомлено, що 26.06.2018 р. сектором протидії корупції Управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України складено протокол №115/2018 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно позивача.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2018 по справі № 766/12033/18, державного службовця ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_3 внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційне правопорушення.

Відповідач вказав, що Законом України "Про державну службу" визначено особливу - виключну підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Оскільки постанова, якою притягнено позивача до відповідальності набрала законної сили, відповідач вважає, що діяв правомірно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: наказом Херсонської митниці ДФС від 15.09.2015 № 341-о "Про призначення на посаду" ОСОБА_3 призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Скадовськ" Херсонської митниці ДФС з 17 вересня 2015 року.

Наказом Херсонської митниці ДФС від 18.07.2017 №480-о "Про переведення" позивач переведений на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Херсон-порт" Херсонської митниці ДФС.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2018 по справі № 766/12033/18, державного службовця ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З вказаної постанови вбачається, що позивач обіймаючи посаду державного інспектора ВМО № 2 митного поста "Херсон-порт" Херсонської митниці ДФС, будучи згідно із ст. 1, п.п. "в", "е" п 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктом декларування та відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, 01.09.2017 року отримав дохід від реалізації рухомого майна у вигляді транспортного засобу "КІА МАGENTIS", 2008 р.в., чорного кольору, номер кузова КNEGЕ68, у сумі 238 950 грн. (двісті тридцять вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят) грн., та в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" станом на 10 год. 25 хвилин 25/06 2018 року не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Тим самим позивач вчинив адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, відповідальність за вчинення як передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме: не повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до даних, які знаходяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень (за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/75181079) постанова набрала законної сили 16.07.2018 р.

Наказом Херсонської митниці ДФС у Херсонській області, АРК Крим та м. Севастополі від 09.08.2018 № 552-0, звільнено позивача з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Херсон-порт" Херсонської митниці ДФС у Херсонській області, АРК Крим та м. Севастополі з 10 серпня 2018 року, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 56 Кодексу законів про працю України, п. З ч. 1, ч. 2 ст. 84 Закону України "Про державну службу". Підстава: постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2018 по справі № 766/12033/18.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне: Закон України відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, регулюються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон України № 889-VIII), який також визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 1 вказаного Закону, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частиною 1 статті 8 цього ж Закону визначено, що державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу" встановлено, що підставами для припинення державної служби у звязку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або повязане з корупцією правопорушення.

У випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, субєкт призначення зобовязаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону (ч. 2 ст. 84 Закону України "Про державну службу" ).

Таким чином, у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або повязане з корупцією правопорушення останній підлягає звільненню у триденний строк.

Отже, суд робить висновок щодо правомірності прийняття оскаржуваного наказу, оскільки постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2018 по справі № 766/12033/18 набрала законної сили.

Щодо посилання позивача, що постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2018 по справі № 766/12033/18 не містить зобов'язання щодо звільнення позивача, суд зазначає, що Законом України "Про державну службу" визначено виключну підставу для звільнення - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення. Оскільки вказаною постановою встановлено, що позивачем вчинено правопорушення передбачене ч. 2 с.172-6 КУпАП, тобто порушення вимог фінансового контролю, що є одним із видів адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією у відповідності та притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, відповідно до ст. 84 Законом України "Про державну службу" підлягає звільненню. Крім того, вказаним законом встановлено строк протягом якого державний службовець підлягає звільненню.

Щодо посилання позивача, що відповідачем не проведено службового розслідування суд зазначає, що ст. 84 Закону України "Про державну службу" не встановлено обов'язку проведення службового розслідування з підстав вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення.

Таким чином, у відповідача при прийняті оскаржуваного наказу були підстави для його прийняття, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією. Судове рішення, яке стало підставою для прийняття спірного наказу, на час звільнення є таким, що набрало законної сили.

Крім того, суд вважає помилковими посилання позивача, що дисциплінарне стягнення застосовується протягом місяця після виявлення проступку, оскільки ст. 84 Закону України "Про державну службу" встановлено виключні строки для застосування такого виду стягнення у разі вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення.

Щодо посилання позивача, що йому не вручено копію наказу про звільнення, суд зазначає, що вказане не є підставою для скасування вказаного наказу.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Бендерський проти України" (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач надав достатньо належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 255 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (75700, Херсонська область, м. Скадовськ, пров. Торгівельний, буд. 12/2, рнокпп НОМЕР_1) до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (73000, м. Херсон, вул. Гоголя, буд.13, ) - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28 вересня 2018 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.3