Справа № 2-а-23823/11
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа №2-а-23823/11

провадження №К/9901/8688/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуючий суддя Братасюк В.М.) від 12.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Іщук Л.П., суддів Дяковича Т.В., Онишкевича Т.В.) у справі №2а-23823/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до управління соціальної політики Тернопільської міської ради, у якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щорічної разової допомоги, як учаснику війни, та зобов'язати управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради здійснити перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

2. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.11.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016, позов задоволено:

а) визнано протиправними дії Управління соціальної політики Тернопільської міської ради в особі Тернопільського міського центру з нарахування і виплати допомог щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік у розмірі, меншому, ніж передбачено вимогами ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

б) зобов'язано Управління соціальної політики Тернопільської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_2 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі не менше трьох мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум.

3. У касаційній скарзі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.09.1997 та відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на одержання грошової допомоги.

5. В 2011 році зазначена допомога виплачена позивачу в розмірі 120,00 гривень.

6. Виплачуючи грошову допомогу у зазначеному розмірі відповідач керувався вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2011 №341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються в 2011 році відповідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

7. Не погоджуючись з розміром зазначеної допомоги, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

8. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, в 2011 році грошова допомога до 5 травня повинна була виплачуватись відповідним категоріям громадян у розмірах, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки дія зазначеного закону у 2011 році не зупинялась.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. Відповідач у касаційній скарзі наголошує, що Управління соціальної політики Тернопільської міської ради є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради не здійснювало нарахування і виплату позивачу грошової допомоги до 5 травня у 2011 році.

10. Окремо заявник касаційної скарги зазначив, що позивач взагалі не має права на грошову допомогу до 5 травня 2011 року у заявленому в позові розмірі.

11. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

13. Аналогічні правовідносини вже були предметом судового розгляду.

14. Так, у постанові Верховного Суду України від 24.10.2013 (справа №21-301а13) викладено правовий висновок про те, що виплата грошової допомоги ветеранам війни у 2011 році регулювалися положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не підзаконним нормативним актом постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2011 №341, яка йому суперечила.

15. Окремо Верховний Суд України у наведеному рішенні зазначив, що дія положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2011 році іншими законодавчими актами не призупинялась, а зміни до статей зазначеного закону, що регулюють розміри грошової допомоги до 5 травня, не вносились.

16. Колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначеного правового висновку.

17. У даній справі суди обґрунтовано зазначили, що позивач має право на отримання грошової допомоги до 5 травня у 2011 році саме у розмірах, визначених Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

18. Щодо твердження заявника касаційної скарги про той факт, що оскільки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради не нараховувало та не виплачувало позивачу грошову допомогу у 2011 році, то останнє є неналежним відповідачем у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

19. Дійсно, відповідач у даній справі не нараховував та не виплачував позивачу грошову допомогу у 2011 році, але тривалий розгляд справи в судах попередніх інстанцій (понад 6 років, з урахуванням оскарження позивачем процесуальної ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду) призвів до того, що орган, який вчиняв оскаржувані дії, наразі ліквідований (про що зазначає відповідач у касаційній скарзі).

20. Проте, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що на даний час функції з нарахування та виплати грошової допомоги до 5 травня здійснює безпосередньо Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, яке і є належним відповідачем у справі.

21. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

22. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

23. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 у справі №2а-23823/11- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб