Справа № 760/912/18
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/912/18
Провадження № 2-а/760/1067/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва сержанта поліції Гавриленка Андрія Миколайовича, командира роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Тущенко Руслани Сергіївни про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, закриття справи про адміністративне правопорушення, визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, визнання дій суб'єкта владних повноважень протизаконними та такими, що несуть суспільну небезпеку, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить:

- скасувати постанову серії БР №664261 від 06.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва сержантом поліції Гавриленком А.М. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.;

- провадження по адміністративній справі у відношенні нього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити;

- дії поліцейського роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва сержанта поліції Гавриленка А.М. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності визнати протиправними;

- дії командира роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Тущенко Р.О. визнати протизаконними та такими, що несуть суспільну небезпеку.

В обґрунтування позовних вимог серед іншого зазначає, що 06.01.2018 він керував автомобілем SKODA д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Симиренка в м. Києві. О 09 год. 35 хв. після проїзду ним перехрестя Сім'ї Сосніних - бульвар Кольцова у напрямі вулиці Велика Кільцева поліцейський автомобіль (екіпаж 851), який рухався за ним, у якому перебували відповідачі, подав сигнал щодо здійснення зупинки. Після зупинки, відповідач Тущенко Р.О. звинуватила його в проїзді попереднього перехрестя вулиць Смирнова - Сім'ї Сосніних на заборонний сигнал світлофора та, не надавши на його прохання доказів зазначеного, запросила його в поліцейський автомобіль, де вона змусила відповідача Гавриленка А.М., який перебував під її психологічним впливом, скласти постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за проїзд перехрестя, відповідно до тексту постанови, на заборонений сигнал світлофора, який вірно зазначати заборонний, а також наказала Гавриленку А.М. додатково включити в постанову пункт щодо ігнорування ним вимог наказового знаку 5.16, який в дійсності відноситься до категорії «Інформаційно-вказівні знаки», за проїзд прямо зі смуги, яка показує рух ліворуч.

По суті правопорушення, яке поставлено йому у вину згідно оскаржуваної постанови, позивач вказує на те, що фактично при проїзді 06.01.2018 перехресть Смирнова - Сім'ї Сосніних та Сім'ї Сосніних - бульвар Кольцова правил дорожнього руху він не порушував, ствердження про вищевказані порушення, наведені відповідачем Гавриленком А.М. в оскаржуваній постанові, він вважає безпідставними, оскільки відповідні докази на його вимогу відповідачем надані не були.

Крім того, з цього приводу додатково зазначає, що перехрестя Смирнова - Сім'ї Сосніних обладнано світлофором із вертикальним розташуванням сигналів з табличкою із стрілкою зеленого кольору, встановлено на рівні червоного сигналу світлофора, знаком 2.3 «Головна дорога», табличкою 7.8, що вказує напрям головної дороги та надає перевагу автомобілям, які рухаються вулицею Симиренко, та табличкою 5.7.1, яка показує, що рух вулицею Сім'я Сосніних є одностороннім. З урахуванням такої схеми дорожнього руху, а також з урахуванням вимог п. 11.1 ПДР, вважає, що він мав право здійснювати проїзд в напрямі розвороту на вулицю Сім'ї Сосніних навіть умовно допустивши заборонний сигнал світлофору, оскільки рух вулицею Симиренко у напрямі бульвару Кольцова є одностороннім, а на проїзній частині відсутня дорожня розмітка та знаки 5.16, 5.17.1, 5.17.2.

Щодо проїзду перехрестя Сім'ї Сосніних - бульвар Кольцова зазначає, що на даному перехресті також відсутня дорожня розмітка, тому він керувався вимогами інформаційно-вказівного знаку 5.16 та п. 11.1 ПДР та розташував свій автомобіль праворуч від автомобілів, які планували здійснити поворот ліворуч, при цьому жодним чином вимоги інформаційно-вказівного знаку 5.16 не ігнорував.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, окрім наведеного вище, вказує, що відповідач Гавриленко А.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, чим порушив приписи ст. 276 КУпАП, яка встановлює, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається і на те, що відповідач Гавриленко А.М. не надав йому можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі, не врахував вимоги ст. 33 КУпАП, а також в порушення вимог ст. 245 КУпАП розглянув справу без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, в порушення вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП не провів підготовку до її розгляду, не дотримався порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст. 283 КУпАП виніс постанову, яка за своїм змістом не відповідає положенням зазначеної норми.

Щодо протизаконності дій відповідача Тущенко Р.С., то згідно наведених позивачем обґрунтувань, вона полягає у тому, що відповідач Тущенко Р.С. здійснювала психологічний вплив на відповідача Гавриленка А.М., надавала вказівки останньому щодо складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та щодо її змісту, зокрема, спонукала до внесення до постанови відомостей щодо ігнорування ним вимог знаку 15.6, під час оформлення матеріалів поводилась некоректно, зверхньо, провокувала конфліктну ситуацію, з порушенням норм етики, ображала його честь та гідність, демонструвала зневагу до норм та принципів права, а також прав і свобод людини. Незаконність дій відповідача Тущенко Р.С. згідно наведених позивачем обґрунтувань полягає також у тому, що нею здійснено зупинку його автомобіля за відсутності для того законних підстав, так як правопорушення він не вчиняв, а тому такі дії є незаконними та такими, що перевищують повноваження. Суспільна небезпека дій Тущенко Р.С., як вказує позивач, полягає зокрема у тому, що вона своїми діями дискредитує кроки держави у напрямі розбудови системи захисту основоположних прав і свобод, вселяючи у пересічних громадян зневіру у правоохоронні органи.

Ухвалою суду від 19.01.2018 у даній справа у відповідно до вимог ст.ст. 12, 171, 257 КАС України відкрито спрощене провадження, встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія ухвали вручена відповідачам 10.05.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відзиви на позовну заяву відповідачами не подані.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.01.2018 поліцейським роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва сержантом поліції Гавриленком А.М. винесено постанову серія БР №664261, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вказаною постановою встановлено наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Зазначена постанова обґрунтована тим, що позивач 06.01.2017 о 09.30 на перехресті вулиць Симиренка та Сім'ї Сосніних керуючи т.з. SKODA д.н.з. НОМЕР_2 здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору з другої смуги та на наступному перехресті порушив наказовий знак 5.16 та здійснив проїзд прямо зі смуги, яка вказує на рух ліворуч.

Позивачем оспорюється правомірність дій відповідача Гавриленка А.М. щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також, обґрунтованість постанови винесеної за наслідками її розгляду.

Крім цього, позивачем оспорюються дії відповідача Тущенко Р.О., командира роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції, яка перебувала у складі екіпажу, який здійснив зупинку автомобіля позивача.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини другої ст. 5 КАС України, спосіб захисту порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, повинен забезпечувати ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст. 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, в т.ч., здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 31 України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень; в якості превентивного заходу поліція може застосовувати зупинення транспортного засобу.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає в тому числі у проїзді на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

За ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідачі як працівники підрозділу патрульної служби Національної поліції, уповноважені здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху, виявляти адміністративні правопорушення; застосовувати превентивні поліцейські захід, в т.ч., у виді зупинення транспортного засобу, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, в т.ч., накладати адміністративні стягнення за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо здійснення відповідачами вищевказаних повноважень під час зупинки автомобіля позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності, суд, перевіривши дії відповідачів з точки зору критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, за наслідками розгляду даної справи дійшов висновку про те, що зазнаним критеріям дій відповідачів у повній мірі не відповідають.

Частиною першою ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень, визначених у частинах 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка зібраних у справі доказів за правилами визначеними ст. 90 КАС України свідчить про таке.

06.01.2018 позивач керував автомобілем SKODA д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Симиренка в м. Києві.

Під час руху позивачем здійснено проїзд перехресть Смирнова - Сім'ї Сосніних та Сім'ї Сосніних - бульвар Кольцова.

Після переїзду перехрестя Сім'ї Сосніних - бульвар Кольцова автомобіль позивача зупинений відповідачем Тущенко Р.О., яка після зупинки запросила позивача до поліцейського автомобіля.

На місці зупинки автомобіля позивача відповідачем Гавриленком А.М. розглянуто справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду справи винесено постанову серії БР №664261 від 06.01.2018, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Дії позивача згідно зазначеної постанови кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови сутність порушення, поставленого у вину позивачеві, полягає у тому, що він 06.01.2017 о 09.30 на перехресті вулиць Симиренка та Сім'ї Сосніних керуючи т.з. SKODA д.н.з. НОМЕР_2 здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору з другої смуги та на наступному перехресті порушив наказовий знак 5.16 та здійснив проїзд прямо зі смуги, яка вказує на рух ліворуч.

Викладаючи в оскаржуваній постанові фабулу правопорушення відповідач Гавриленко А.М. допустив неточності, про які не безпідставно вказав позивач, однак які суттєвого значення для правильного вирішення даної справи не мають, з огляду на можливість встановити дійсні обставини справи на основі зібраних доказів. Зокрема, в оскаржуваній постанові відповідачем невірно вказано, що проїзд перехрестя здійснений позивачем «06.01.2017», оскільки вірною є дата «06.01.2018»; крім того, у постанові йдеться про: «заборонений» сигнал світлофора, який мав бути вірно вказаний «заборонний»; «наказовий» знак 5.16, який мав бути вірно вказаний «інформаційно-вказівний». У постанові не зазначено конкретне місце здійснення позивачем проїзду прямо зі смуги, яка вказує на рух ліворуч, судом з'ясовано, що йдеться про перехрестя Сім'ї Сосніних - бульвар Кольцова.

Разом з цим, як відзначено судом вище, частина друга статті 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до відповідальності, передбачає склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає в тому числі у проїзді на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг не охоплюється об'єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність за вказане порушення встановлюється ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки згідно оскаржуваної постанови позивачу у вину ставиться вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, судом не досліджуються обставини, пов'язані із здійснення позивачем проїзду перехрестя Сім'ї Сосніних - бульвар Кольцова, де як вказано в постанові відповідача позивачем допущено порушення вимог знаку 5.16.

Щодо проїзду перехрестя Симиренка - Сім'ї Сосніних, судом встановлено, що зазначене перехрестя обладнано світлофором із вертикальним розташуванням сигналів з табличкою із стрілкою зеленого кольору, встановленою на рівні червоного сигналу світлофора, знаком 2.3 «Головна дорога», табличкою 7.8., що вказує напрям головної дороги та надає перевагу автомобілям, які рухаються вулицею Симиренко, та табличкою 5.7.1, яка показує, що рух вулицею Сім'я Сосніних є одностороннім.

Відповідно до п.п. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Таким чином, враховуючи схему дорожнього руху на перехресті Симиренка - Сім'ї Сосніних, суд визнає обґрунтованими доводи позивача, що він мав право здійснювати проїзд в напрямі розвороту на вулицю Сім'ї Сосніних, в т.ч. з крайньої лівої смуги, на заборонний сигнал світлофору, оскільки рух вулицею Симиренко у напрямі бульвару Кольцова є одностороннім.

Вищевикладені обставини дають суду підстави для висновку про те, в діях позивача відсутня об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення відповідача Гавриленка А.М. як суб'єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. у формі постанови постанови серії БР №664261 від 06.01.2018 є протиправним, а тому позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, визнання протиправними дій відповідача Гавриленка В.М. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності належить задовольнити.

Оцінюючи твердження позивача про протиправність дій відповідача Тущенко Р.О. щодо зупинки його автомобіля суд виходить з такого.

Підстави застосування превентивного поліцейського заходу у виді зупинення транспортного засобу визначені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 1 частини першої вказаної статті закону передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як встановлено судом, відповідачем Тищенко Р.О. застосовано вищевказаний поліцейський захід, оскільки відповідач вважала, що позивач вчинив ряд порушень Правил дорожнього руху.

Хоча суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, встановлені судом обставини свідчать про те, що відсутність правопорушення у діях позивача не було явно очевидним.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем Тищенко Р.О. поліцейський захід у виді зупинення транспортного засобу позивача не був застосований вочевидь необгрунтовано, тому дані дії відповідача слід визнати такими, що вчинені нею в межах наданих повноважень та у встановлений законом спосіб, а поліцйським захід таким, що відповідає критеріям законності, необхідні, пропорційності та ефективності, як цього вимагає ч. 2 ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію».

Надаючи оцінку доводам позивача в частині підстав та предмету позову, заявленого до відповідача Тищенко Р.О., суд, окрім вищевикладеного, враховує, що згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, захист особи від суспільно небезпечних діянь не охоплюється завданням адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання дій відповідача Тущенко Р.О. протизаконними та такими, що несуть суспільну небезпеку.

Іншим обставинами, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог до відповідача Тищенко Р.О., суд оцінки не надає, з огляду на те, що правого значення для вирішення позову в цій частині з урахуванням предмету позовних вимог такі обставини не мають.

З урахуванням наведених вище обставин та мотивів, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 122, 276, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями ст.ст. 1-3, 5, 6, 8, 9, 19-20, 72-78, 90, 241-246, 257, 262, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії поліцейського роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва сержанта поліції Гавриленка Андрія Миколайовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 664261 від 06 січня 2018 року, винесену поліцейським роти №5 батальйону №3 патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Києва сержантом поліції Гавриленком Андрієм Миколайовичем, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя В.В.Лазаренко