Справа № 813/2581/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 рокуЛьвів№876/6754/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 813/2581/18 (винесене головуючим суддею Коморинй О.І. проголошене о 11:29 год. у м. Львові, повний текст складений 06.08.2018р.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати Наказ ГУМВС України у Львівській області від 06.11.2015 року № 826 о/с про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 /НОМЕР_2/, інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Львів ГУМВС з органів внутрішніх справ у запас збройних сил за п. 64 «г» /через скорочення штатів/; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Львів ГУМВС України в Львівській області або на іншій рівнозначній посаді в органах Міністерства внутрішніх справ, органах поліції та стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Львів ГУМВС України в Львівській області або на іншій рівнозначній посаді в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ у Львівській області чи органах поліції та стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов'язати Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Львів ГУМВС України в Львівській області або на іншій рівнозначній посаді в Управлінні державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ чи органах поліції та стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Львів ГУМВС України в Львівській області або на іншій рівнозначній посаді в органах Головного управління Національної поліції у Львівській області та стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що оскаржуваний наказ вона отримала лише 06.05.2018 р. після запиту адвоката, який оскаржила у встановлений ст. 122 КАС України строк. Вважає, що суд протиправно та несправедливо відмовляє у розгляді та об'єктивному вирішенні даної справи та просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у апеляційній скарзі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду з тих підстав, що звернувшись 13.06.2018 року з позовом до суду, позивач пропустив строк звернення до суду визначений ч. 5. ст.122 КАС України, оскільки після закінчення відпустки та необхідності виходу на службу позивач повинна була дізнатися про те, що не може продовжувати публічну службу на посаді.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними та передчасними з огляду на наступне.

Вирішуючи питання щодо строку звернення до суду для вирішення спору у справах про звільнення, зокрема і з публічної служби, необхідно врахувати, що оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов'язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства.

Відповідно до ст. 233 КзпП України, зазначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в Постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (абз. 2, п. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Незважаючи на те, що оспорюваний наказ про звільнення виданий 06.11.2015 року, його копія отримана позивачем 18.05.2018 року.

Відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, однак не надано будь яких доказів того, що оскаржуваний наказ надсилався позивачу, позивач викликалась для ознайомлення із наказом та отримання трудової книжки, повідомлення про розрахунок у зв'язку із звільненням тощо.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки місячний строк звернення до суду для захисту порушених прав обраховується з моменту вручення його копії оскаржуваного наказу, а саме з 18.05.2018 р., а докази отримання вказаного наказу раніше, матеріали справи не містять.

Вказані обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 320 КАС України.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №813/2581/18 - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
М. В. Костів
Повний текст постанови складено 27.09.2018р.