Справа № 161/12345/18
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/478/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П., з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби України, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0017/12600/17 від 21.12.2017 року, за якою її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 41416,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки прийнята без врахування всіх обставин справи. Вказує, що у її діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно відсутній і склад такого порушення. Факт посилання на інформацію з митних органів ОСОБА_2 та факт притягнення ОСОБА_3 не доводить її винуватості в інкримінованому порушенні митних правил та не є достатнім свідченням того, що вона мала намір та вчинила ухилення від сплати митних платежів.

Покликаючись на викладені обставини, позивач просить поновити строк на звернення до суду, визнати протиправною та скасувати постанову від 21.12.2017 року в справі про порушення митних правил № 0017/12600/17 відносно ОСОБА_1

На адресу суду представник позивача адвокат ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. На адресу суду представник Волинської митниці ОСОБА_5 надіслала відзив на позовну заяву, просила суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. До відзиву надала документи щодо матеріалів, які були використані при прийнятті оскаржуваної постанови від 21.12.2017 року.

Дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 7 МК України державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо.

Переміщення товарів через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, регламентуються митними правилами (п.28 ч.1 ст.4 МК України).

Особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у МК України; за порушення (недотримання) цих правил у МК України передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою(письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно з п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та ПК України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для винесення такої постанови стали події 23.08.2017 року, зокрема декларування за участю ОСОБА_1 транспортного засобу.

У ході проведення оперативко-розшукових заходів на державному кордоні України встановлено, що у пункті пропуску «Медика» (ОСОБА_2) представлено інший пакет товаросупровідних документів, згідно яких покупцем і фактичним одержувачем є громадянин ОСОБА_3 (м. Львів, вул. Полуботка, 17/22), а вартість транспортного засобу складала 17350 польських злотих (121395,71 грн.).

Міжрегіональною митницею ДФС зроблено висновок, що 23.08.2017 для здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «CITROEN», 2013 р.в., р.н. WF4716H, куз. №VF77B9HF0DN512893 до Рівненської митниці ДФС декларантом ТОВ «Валд Хорс», гр. України ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ, якій присвоєний № UA204010/2017/222347.

До вказаної ЕМД нею було подано рахунок-фактуру №782 від 12.07.2017, у якому зазначено, що вартість автомобіля марки «CITROEN», 2013 р.в., р.н. WF4716H, куз. №VF77B9HF0DN512893 становить 2550 Євро, що становить 76 395,96 грн. (1 Євро = 29,959201 грн. за курсом НБУ станом на 23.08.2017). Експортером зазначеного автомобіля, відповідно до інформації, що розміщена в АСМО «Інспектор» ДФС, є підприємство-нерезидент Company «WILSON TRADE LTD» (Шотландія). Отримувач - TOB «Валд Хорс».

Разом з тим, у ЕМД від 23.08.2017 року №U.A204010,/2017/222347 декларантом ТОВ «Валд Хорс», ОСОБА_1 заявлено, визначену за резервним методом, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, митну вартість у сумі 78 253,43 грн.

31.10.2017 до Міжрегіональної митниці ДФС надійшов лист Адміністрації державної прикордонної служби України від 25.10.2017 № 51/1929, яким надіслано інформацію щодо можливих порушень митних правил під час переміщення через митний кордон України автомобіля марки «CITROEN», 2013 р.в., р.н. WF4716H, куз. №VF77B9HF0DN512893 під керуванням гр. України ОСОБА_3, 15.08.1986р.в., паспорт ЕР854096. Відповідно наданих у пункті пропуску товаросупровідних документів, зазначений транспортний засіб ввозився в адресу ТОВ «Валд Хорс» (м. Луцьк, пр-т. Відродження, 24/1) та його фактурна вартість складала 2550 Євро.

У ході проведення оперативно-розшукових заходів на Державному кордоні України встановлено, що на суміжному пункті пропуску «Медика» (ОСОБА_2) представлено інший пакет документів, у тому числі експортна митна декларація від 18.08.2017 № 17PL341010T0061417, згідно яких відправником та продавцем є компанія DOMGOSS S.A., покупцем та одержувачем є громадянин ОСОБА_3 (м. Львів), а вартість автомобіля складає 17350 польських злотих, що згідно курсом НБУ, станом на 23.08.2017 складає 121365,71 гривень.

Загальна сума недоборів митних платежів за митною декларацією UA204010/2017/222347 від 23.08.2017 року становить 13 805,53 грн.

Постановою в справі про порушення митних правил № 0017/12600/17 від 21.12.2017 року, винесеною посадовою особою Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 41416,59 грн.(а.с. 6,7 ).

У зазначеній постанові відповідно до ст. 459 МК України, дії позивача як посадової особи ТОВ «Валд Хорс», кваліфіковані за ст. 485 МК України, як дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, шляхом надання органу доходів і зборів документів (інвойсів), що містять неправдиві відомості стосовно вартості транспортного засобу, внаслідок чого занижено розмір митних платежів на загальну суму 13805,53 грн.

Згідно зі ст. 485 МК України порушенням вважається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору(контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, а значить усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів(у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст.485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей.

Тобто, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини(встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Однак надані відповідачем матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою(письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені ч.3 ст.335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені у встановленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

Під час декларування митниця, при отриманні документів, які використовує як докази вчинення правопорушення, не зверталась до позивача, як посадової особи з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, які передбачені ч. 3 ст. 53 МК України.

Під час декларування, до митного контролю було подано митну декларацію № UA204010/2017/222347 відповідного типу та рахунок-фактуру. Доводів про те, що вищевказані документи містять ознаки підробки відсутні.

Вартість переміщуваного транспортного засобу була визначена відповідними документами, а саме рахунком-фактурою (Invoice) від 12.07.2017 року № 782.

Із зазначеної в ньому суми і були сплачені митні платежі (ввізне мито, акциз, ПДВ), жодних зауважень зі сторони працівників митниці не було.

Також Відповідачем не надано доказів на обґрунтування своїх тверджень в частині того, що громадянин України ОСОБА_3 діяв спільно з ОСОБА_1, оскільки відповідно до рішення Голосіївського районним судом м. Києва від 30.03.2018 року у справі № 752/2049/18 (а.с. 68-72) було встановлено, що на території ОСОБА_2 відповідні дані щодо власника, відправника і вартості автомобіля «Citroen» зазначені митним брокером ОСОБА_6, який діяв від імені безпосередньо ОСОБА_3 (закінчення арк. 2 і початок арк. 3 постанови у справі № 752/2049/18). Знову ж таки, судом встановлені обставини, які повністю нівелюють доводи Відповідача про обізнаність ОСОБА_1 та її вини у порушенні митних правил. Також на сторінці 4 в абзаці 9 постанови від 30.03.2018 р. Голосіївським районний суд м. Києва у справі № 752/2049/18 чітко вказано, що саме ОСОБА_3 здійснив підміну документів та діяв умисно. Отже, дії по підміні документів та поданні неправдивих відомостей як встановлено судом рішенням, яке набрало законної сили здійснив безпосередньо ОСОБА_3 і що судом у постанові від 30.03.2018 року не було встановлено, що була якась домовленість між правопорушником та ТОВ «Валд Хорс», як на те наголошує Відповідач. Факт посилання на інформацію з митних органів ОСОБА_2 не доводить винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому їй порушенні митних правил. Крім того, як вірно було вказано у відповіді на відзив представником позивача, що відповідно до умов поставки, які діяли між ТОВ «Валд Хорс» (де ОСОБА_1 на той час була керівником) та продавцем Company «Wilson Trade LTD», як вказано в ВМД є DAP м. Рівне. У відповідності до умов Інкотермс (міжнародні комерційні умови, комплект міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торговельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі) Delivered at Place, скорочено DAP (Постачання в місці призначення) одна з умов (термінів) Інкотермс , що означає, що продавець виконав своє зобов'язання по поставці, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови поставки DAP покладають на продавця обов'язки нести всі витрати й ризики, пов'язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення. Термін DAP може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов'язання забезпечити самому або організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Базис поставки DAP Інкотермс 2010 покладає на продавця обов'язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару, однак продавець не зобов'язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Отже враховуючи умови поставки, які діяли між сторонами вбачається, що ОСОБА_1 не могла знати, не знала і не повинна була знати умови експорту з території ЄС транспортного засобу та не може нести відповідальність за дії зі сторони інших осіб. Разом з тим статтею 54 МК України визначені обов'язки посадових осіб митного органу в частині перевірки і контролю правильності визначення митної вартості товару. Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визначає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до вимог ст. 55 цього Кодексу. Як встановлено з матеріалів справи, письмового рішення щодо коригування митної вартості товару посадовими особами митниці прийнято не було. Відповідно до частини другої ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Як передбачено ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Жодних інших доказів, які б поза всяким сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України Відповідачем як субєктом владних повноважень суду не надано, а як вказано ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення. Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). З матеріалів справи вбачається, що адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0017/12600/17 від 21.12.2017 року ОСОБА_1 подала 03.08.2018 року, тобто протягом десяти днів з моменту коли особа дізналась про наявність винесеної щодо неї постанови.

Враховуючи наведене суд вважає, що Позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин і він підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законом обставини.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на основі викладеного суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст. 485 МК України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що згідно ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9,73,74, 77,241, 242, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 8 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 192, 460, 470 ч.3, 481, 491, 494 Митного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на оскарження постанови Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил № 0017/12600/17 від 21.12.2017 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил № 0017/12600/17 від 21.12.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми в розмірі 41416 (сорок одна тисяча чотириста шістнадцять гривень) гривні 59 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук