Справа № 689/1418/18
Суддя: Кульбаба А. В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 689/1418/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2018 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Білоус Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. У позові зазначив, що 17 травня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону УПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 травня 2018 року серія ВР № 213802, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

З постанови вбачається, що 17 травня 2018 року близько 9 год. 50 хв. в Ярмолинецькому районі ОСОБА_1, будучи посадовою особою а саме, головою Баламутівської сільської ради в с.Баламутівка, порушив вимоги п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні дороги, а саме не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни гранична глибина якої перевищує допустиму та не вжив заходів до відновлення безпечних умов для руху, чим порушив п. 1.5 ПДР України.

Позивач з даною постановою не згоден, вважаючи постанову складеною без дотримання норм КУпАП та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подавав. Подав до суду відзив в якому зазначив, що оспорюванні дії відповідача відповідають вимогам закону та постанова винесена правомірно, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд звертає увагу на те, що копію, вказаної постанови позивач отримав тільки 15.06.2018 року, що підтверджується накладною № 1 відділення поштового звязку с.Баламутівка від 20.06.2018 року (а.с.7), а тому, визнає пропуск строку оскарження постанови, з поважної причини і поновлює його.

Із оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 травня 2018 року серія ВР № 213802 від 17 травня 2018 року, яка винесена інспектором роти № 2 батальйону УПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, встановлено, що ОСОБА_1, 17 травня 2018 року близько 9 год. 50 хв. в Ярмолинецькому районі ОСОБА_1, будучи посадовою особою а саме, головою Баламутівської сільської ради в с.Баламутівка, порушив вимоги п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні дороги, а саме не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни гранична глибина якої перевищує допустиму та не вжив заходів до відновлення безпечних умов для руху, чим порушив п. 1.5 ПДР України, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Ця обставина підтверджується копією постанови від 17.05.2018 року (а.с.9).

Згідно акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі 17.05.2018 року близько 9 год. 45 хв. в с. Баламутівка по вул. Широка 1, Ярмолинецького району було виявлено, що покриття проїзної частини має вибоїну. За результатми обстеження ділянку визнано з наявними небезпечними умовами для руху транспортних засобів та пішоходів (а.с.19).

Згідно акту огляду ділянки дороги (вулиці) та фото таблиці доданої до нього від 17.05.2018 року у графі «Схема» вказано, що в с.Баламутівка по вул. Широка напроти буд. №1 зазначено вибоїну глибиною 0,13м., довжиною 2,4м., шириною 0,6м. (а.с.20-23).

Згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно вимог ч.1 ст. 140 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, поза увагою поліцейського залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно вимог п. 3.1.1 ДСТУ № 3487-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1.

Згідно вимог п.3.1.2 ДСТУ № 3487-97 гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І III категорій і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 73. КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд ставить під сумнів та не бере до уваги як належний і допустимий доказ акт огляду ділянки дороги (вулиці) від 17.05.2018 року доданої до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 травня 2018 року серія ВР № 213802 оскільки у графі «Схема» вказано, що в с.Баламутівка по вул. Широка напроти буд. №1 зазначено вибоїну глибиною 0,13м., довжиною 2,4м., шириною 0,6м. однак згідно фото таблиці доданої до акту огляду ділянки дороги (а.с. 21) яка взагалі не містить вибоїни на дорозі, а на фото таблиці доданої до акту огляду ділянки дороги вбачається дві калюжі, які заповнені водою, що не відповідає малюнку у графі «Схема» (а.с. 20-23).

При цьому при винесенні постанови всупереч п.3.1.1 ДСТУ № 3487-97 не було надано термін ліквідації з моменту її виявлення, що повинно відповідати вимогам наведеним у таблиці 1.

Також не встановлено до якої групи відноситься зазначена дорога в с.Баламутівка по вул. Широкак напроти буд. №1, оскільки згідно вимог п.3.1.2 ДСТУ № 3487-97 гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І III категорій і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.

З огляду на це, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що передбачено п. 1.5. ПДР України.

Дослідивши складену постанову серії ВР № 213802 від 17 травня 2018 року та матеріали справи, суд вбачає, що акт огляду ділянки дороги (вулиці) та фото таблиці доданої до нього ставиться під сумнів та не береться до уваги як належний і допустимий доказ, оскільки складений без урахування зазначених у ньому вимог п.3.1.1, п.3.1.2 ДСТУ № 3487-97, будь-яких інших належних доказів крім постанови про адміністративне правопорушення, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, зокрема порушення п. 1.5 ПДР, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься, що ставить під сумнів достовірність вказаних у постанові фактів.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. А згідно припису ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до припису ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі п.2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що вищевказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 17 травня 2018 року серія ВР № 213802, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн., з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 та п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного,керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 10, 72-77, 90, 94, 121, 241-246, 286, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 травня 2018 року серія ВР № 213802, винесену інспектором роти № 2 УПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Повне судове рішення виготовлене 17 вересня 2018 року.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя А.В. Кульбаба