Справа № 1840/2517/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 1840/2517/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІ-АЛЬФА" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018, (суддя О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 06.08.18) по справі № 1840/2517/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІ-АЛЬФА"

до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 третя особа "NIBULON S.A."

про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматись від протиправних дій,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2018 р. до Сумського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРІ-АЛЬФА" (далі- ТОВ «АГРІ-АЛЬФА», позивач) з позовною заявою до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 про визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 щодо вимог надання інформації та виклику посадових осіб позивача для надання пояснень; зобов'язання утриматись від послідуючих протиправних дій щодо ТОВ "АГРІ-АЛЬФА" та його посадових осіб.

27.07.2018 року відповідачем надіслано до суду клопотання про залишення без розгляду позовної заяви, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018р. по справі № 1840/2517/18 клопотання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено частково.

Позовну заяву в частині визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 щодо вимоги про надання інформації від 26.03.2018 року - залишено без розгляду.

В задоволенні іншої частини клопотання -відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги процесуального права, що призвели до необґрунтованого винесення оскаржуваної ухвали. Вважає, що норма, на яку посилається відповідач в клопотанні про залишення позову без розгляду стосується лише учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій. Однак, на думку позивача, він не підпадає під жодну категорію, про які йдеться мова в ст. 14 закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження. Таким чином до позовної заяви не може бути застосовано спеціальний строк звернення до суду з позовом, передбачений ст. 287 КАС України, а має застосовуватись загальний шестимісячний строк.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Враховуючи, що позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції лише в частині задоволення клопотання про залишення позовних вимог в частині визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 щодо вимоги про надання інформації від 26.03.2018 року, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки ухвалі суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 26.03.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 прийнято вимогу про надання інформації (а. с. 6).

06.06.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 прийнято виклик, яким зобов'язано позивача з'явитися до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 8).

27.06.2018 позивач надіслав через поштове відділення позовну заяву до Сумського окружного адміністративного суду (а.с.14).

Враховуючи наведене, строк на звернення до суду пропущений, оскільки адміністративний позов подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, встановленого КАС України.

Залишаючи адміністративний позов в частині визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 щодо вимоги про надання інформації від 26.03.2018 року без розгляду, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 122 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для звернення до суду із даним позовом, слугувала незгода позивача із діями відповідача - старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 щодо вимоги про надання інформації від 26.03.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так з матеріалів справ судом встановлено, що 04.04.2018 позивачем отримано вимогу про надання інформації, а до суду з позовом він звернувся лише 27.06.2018рю

Враховуючи наведене, строк на звернення до суду пропущений, оскільки адміністративний позов подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Однак з матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення по справі суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про відсутність поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та обґрунтовано залишив адміністративний позов без розгляду.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на той факт, що до даної позовної заяви не може бути застосовано спеціальний строк звернення до суду з позовом, передбачений ст. 287 КАС України, а має застосовуватись загальний шестимісячний строк, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм діючого законодавства.

Між тим, на думку колегії суддів, можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, що свідчить про неповажність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Будь-яких інших доказів наявності об'єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не повідомлено, а судом в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІ-АЛЬФА" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 по справі № 1840/2517/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 по справі № 1840/2517/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 27.09.2018 р.