Справа № 2540/2659/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року Чернігів Справа № 2540/2659/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (далі Прилуцьке ОУПФУ, відповідач) про: визнання протиправними дій Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо зменшення пенсії ОСОБА_2 з 1730,62 грн. на 1431,99 грн., зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати з 2,16480 на 1,79125, зменшення середньомісячного заробітку з 5127,76 грн. на 4242,93 грн.; зобовязання Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України перерахувати та виплатити ОСОБА_2 розмір його пенсії з 18.11.2013 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати (який на час призначення пенсії складав 2,16480) та середньомісячного заробітку (який складав 5127,76 грн.); допуск рішення суду у частині виплати пенсії, у межах суми стягнення за один місяць, до негайного виконання.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено про протиправність дій Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у частині зменшення пенсії ОСОБА_2 з 1730,62 грн. на 1431,99 грн., зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати з 2,16480 на 1,79125, зменшення середньомісячного заробітку з 5127,76 грн. на 4242,93 грн., оскільки чинним законодавством України не передбачено зменшення пенсії на підставі доопрацювання програмного забезпечення. У свою чергу, зменшення розміру пенсії можливе лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних до органів Пенсійного фонду України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що 12.10.2015 при індивідуальному перерахунку пенсії позивача по особовому розрахунку № 158136 при здійсненні функції «допризначення пенсії за минулий період» працівниками управління виявлено, що невірно визначений коефіцієнт заробітної плати, який становив 2,16480, а повинен був становити 1,79125, що потягло за собою зміну середньомісячного заробітку з 5127,76 грн. на 4242,93 грн., і що спричинило зменшення пенсії з 1730,62 грн. на 1431,99 грн. Зазначене зменшення пенсії виникло у звязку з тим, що позивачем укладений типовий договір від 08.11.2013 № 13/17-02, про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування , згідно якого позивачем сплачено 9139,20 грн., однак дана сума при первинному призначенні пенсії не була врахована. Тому, відповідачем пенсійна справа була приведена у відповідність до вимог діючого законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив справу розглядати у його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Прилуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 18.11.2013 та отримує пенсію за віком за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розпорядженням №158136 від 15.01.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м.Прилуках та Прилуцькому районі призначено позивачу пенсію щомісячно в сумі 1730 грн. 62 коп., виходячи з середньомісячного заробітку 5127,76 гривень та індивідуального коефіцієнту заробітної плати - 2,16480.

Розпорядженням №158136 від 12.10.2015 Управління Пенсійного фонду України в м.Прилуках та Прилуцькому районі позивачу перераховано пенсію і встановлено щомісячно в сумі 1431 грн. 99 коп., виходячи з середньомісячного заробітку 4242,93 гривень та індивідуального коефіцієнту заробітної плати - 1,79125.

Згідно протоколу від 13.10.2015 року, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Прилуках та Прилуцькому районі проведено індивідуальний перерахунок пенсії позивача, за результатами якого встановлено, що за період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року здійснено переплату пенсії у сумі 6810 грн. 00 коп.

Позивач 04.05.2018 звернувся до відповідача із заявою, про причини зменшення пенсії та листом від 07.08.2018 № 118/10/К-З останній повідомив, що в жовтні 2015 року, після доопрацювання програмного забезпечення, пенсійну справу ОСОБА_2 приведено у відповідність до чинного законодавства. Для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період роботи з 01.01.1985 по 31.12.1989, та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 30.04.2013 за даними персоніфікованого обліку, яка визначена з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три календарні роки, що передують року призначення пенсії (2368,70 грн.), і на момент призначення пенсії складала 4242,93 грн. (2368,70 грн. х 1,79125 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Розмір пенсії позивача склав 1431,99 грн. (4242,93 грн. х 0,33750) (а.с.17-18).

Суд вказує, що право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом Закон № 1058-ІУ), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсій.

Згідно з статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-ІУ передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІУ за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону № 1058-ІУ виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно абзацу 1, 5 частини 1 статті 40 Закону № 1058-ІУ для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 р враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною 2 статті 40 Закону № 1058-ІУ передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кзг + Кз3 + ... + Кзп);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, як встановлено судом, на підставі наведених вище норм Закону позивачу призначено пенсію за віком за Списком № 2 у розмірі 1730,62 грн., що підтверджується Розпорядженням відповідача № 158136 від 15.01.2014 із розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати - 2.16480, та виходячи із середньомісячного заробітку який складав 5127,76 грн.

Суд критично ставиться, до тверджень відповідача, що пенсія зменшена у звязку з доопрацюванням програмного забезпечення, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено зменшення пенсії на підставі доопрацювання програмного забезпечення.

Так, законодавство встановлює підставу, коли органами ПФУ може бути зменшено пенсію, а саме внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних (частина 1 статті 50 Закону №1058).

Відповідачем не надано суду жодних належних доказів подання позивачем недостовірних даних чи зловживань з його боку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у 2017 році відповідач нарахував позивачу переплату пенсії і звертався до суду із її стягненням, однак рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16.03.2017 по справі № 742/456/17, залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18.04.2017 відмовлено в задоволенні позову відповідачу.

Вказаним рішенням встановлено, що «Аналізуючи в сукупності відомості зазначені в розпорядженні від 15.01.2014 року, яким призначено пенсію відповідачу та розпорядженні від 12.10.2015 відповідно до якої здійснено перерахунок пенсії відповідачу через зміну надбавки, вбачається, що всі вихідні дані, щодо призначення пенсії залишилися незмінними, за виключенням середньомісячного заробітку, який зменшено з 5127,76 грн до 4242,93 грн., але жодних відомостей про причини зміни даних сум, вище зазначені документи не містять, натомість в розпорядженні зазначені підстави перерахунку, а саме зміна надбавки, що також спростовує твердження позивача про наявність рахункової помилки» (а.с.69-70).

Відповідач стверджує, що переплата пенсії виникла в звязку з укладенням позивачем типового договору від 08.11.2013 року №13/17-02, про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, що підтверджує відсутність рахункової помилки, оскільки всі відомості про наявність даного договору у відповідача малися в наявності, про що свідчать досліджене в судовому засіданні розпорядження від 15.01.2014 року та розпорядження від 12.10.2015 відповідно до яких здійснено перерахунок пенсії позивачу через зміну надбавки, в яких враховано 2 роки стажу роботи відповідача, відповідно до вищезазначеного договору. Також, про наявність у відповідача відомостей, щодо вищезазначеного договору страхування та сплати відповідачем єдиного соціального внеску підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача від 13.01.2014 року, які малися у відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі «ОСОБА_3 Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Таким, чином відповідач повинен був діяти відповідно до норм Конституції України, не допускати звуження вже існуючих прав, а саме зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати та зменшення середньомісячного заробітку, що потягло зменшення пенсії на час її призначення із 1730,62 грн. до 1431,99 грн. - що є неприпустимим.

Відповідно до частини 2 статті 46 № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (вул. Соборна, 10, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. 1 Травня, 48-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17583, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. 1 Травня, 48-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17583, ) щодо зменшення пенсії ОСОБА_2 (вул. Соборна, 10, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 1730 (одна тисяча сімсот тридцять) грн. 62 коп. на 1431 (одна тисяча чотириста тридцять одна) грн. 99 коп.

Визнати протиправними дії Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. 1 Травня, 48-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17583, ) щодо зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_2 (вул. Соборна, 10, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 2,16480 на 1,79125.

Визнати протиправними дії Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. 1 Травня, 48-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17583, ) щодо зменшення середньомісячного заробітку для призначення пенсії ОСОБА_2 (вул. Соборна, 10, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 5127 (пять тисяч сто двадцять сім) грн. 76 коп. на 4242 (чотири тисячі двісті сорок дві) грн. 93 коп.

Зобовязати Прилуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України (вул. 1 Травня, 48-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17583, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_2 (вул. Соборна, 10, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) розмір пенсії з 18.11.2013 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який на час призначення пенсії складав 2,16480 та середньомісячного заробітку, який складав 5127 (п'ять тисяч сто двадцять сім) грн. 76 коп., з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. 1 Травня, 48-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17583, ) на користь ОСОБА_2 (вул. Соборна, 10, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено 01 жовтня 2018 року.

Суддя В.В. Падій