Справа № 1840/2894/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2018 р. Справа № 1840/2894/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання податкового повідомлення-рішення протиправним,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1І.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, Управління) і просить визнати протиправним податкове повідомлення-рішення №903/13-08 від 24.05.2018.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що чинним законодавством не передбачено з пенсійних виплат сплачувати податок на нерухомість. Звертає увагу суду на те, що внесення змін до ст. 266 Податкового кодексу України щодо зобов'язання власників об'єктів нежитлової нерухомості сплачувати податок на нежитлову нерухомість є порушенням ст. 22 Конституції України, а тому вважає податкове повідомлення-рішення протиправним і таким, що винесене відповідачем безпідставно.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
На виконання вимог вказаної ухвали відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 15-22).
На підставі пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 24.05.2018 № 903/13-08, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у розмірі 555,50 грн (а.с. 7).
23.06.2018 позивач подав скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення (а.с.9), у задоволенні якої йому було відмовлено (а.с.10-11).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
За приписами ст. 16.1.4 Податкового кодексу України до обовязків платників податків входить сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Статтею 8 Податкового кодексу України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно та єдиний податок.
Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Статтею 265 Податкового кодексу України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).
Зі змісту наведених законодавчих норм, суд вбачає, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачують фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до положень пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує два відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
База оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податків зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв.метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та жиитлового будинку/будинків, у тому числі їхчасток), - на 180 кв.метрів.
Таке зменшення надається одни раз за кожен базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності позивача знаходиться три квартири за адресами:
- АДРЕСА_1, загальною площею 49,15 кв.м;
- АДРЕСА_2, загальною площею 62,36 кв.м., яка знаходиться у спільній сумісній власності 4-х осіб;
- АДРЕСА_3, загальною площею 82,8 кв.м., яка придана позивачем 21.03.2017.
Відповідно до внесення змін до рішення Сумської міської ради від 29.06.2016 №921-МР "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Суми" від 25.01.2017 №1728-МР затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та розроблено відповідно до Податкового кодексу уКРАЇНИ ВІД 02.12.2010 №2755-VІ.
Так, згідно пп.4.2 п.4 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 02.12.2010 №2755-VІ встановлено пільги зі сплати податку з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості наступним категоріям фізичних осіб:
- малозабезпеченим та багатодітним сім'ям;
- інвалідам 1 групи;
- отримувачам житлових субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива;
- батьки та сім'ї військовослужбовців, загиблих при проходженні військової служби;
- учасники АТО та члени їх сімей (на період перебування в зоні АТО), які перебувають на обліку в управлінні соціального захисту населення Сумської міської ради.
Звільнення пенсіонерів, які отримують пенсію за віком, від сплати податку з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, вищезазначеним Положенням не передбачено.
Твердження позивача про те що, оскільки він є пенсіонером, йому доведеться сплачувати вказаний податок на нерухомість з пенсії, а тому це буде податок на пенсію, а також на те що, вказані дії відповідача порушують право позивача на соціальну справедливість, суд вважає безпідставними.
Також суд вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що внесені зміни до ст. 266 Податкового кодексу України суперечать нормам Конституції України, суд вважає безпідставними, оскільки положення ст.266 Податкового кодексу України неконституційними, у встановленому законом порядку, не визнавалися.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що застосування контролюючим органом положень статті 267 Податкового Кодексу України з метою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки податком є законним, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Відтак, позовні вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька