Справа № 815/3246/13-а    
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3246/13-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м.Одеса

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Гуманенко В.О.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за ордером

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2013 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати прийняте Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби податкове повідомлення-рішення форми Р № від 07.03.2013 року про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість всього у сумі 103780 грн., зокрема у сумі грошового зобовязання за основним платежем (+ збільшення) 82616 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 21164 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Державною податковою інспекцією у Київському районі м.Одеси Одеської області Державної податкової служби проведено перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства. За результатами перевірки складено акт №367/17-01-/11 від 22.11.2013 року, яким виявлено порушення п.п.181.1 ст. 181, п.п.183.1, 183.2 ст. 183, п.187.1 ст.187, п.п.202.1 ст. 202, п.п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України. На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07 березня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 82616 грн. 00 коп. та застосовано штрафну (фінансову санкцію) в сумі 21164 грн. 00 коп. Представник позивача зазначив, що визначення податковою податкового зобов'язання та нарахування штрафних санкції є протиправними, зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_3 отримав дохід у сумі, яка не перевищує 300000,00 грн., передбачених п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України для обов'язкової реєстрації платником податку на додану вартість.

Ухвалою суду від 23.04.2013 року відкрито провадження у справі №815/3246/13-а.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2013, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014, позов залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.02.2017 р. касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року адміністративну справу №815/3246/13-а. прийнято до провадження та призначено судове засідання.

03 квітня 2017 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення (вх.№9997/17), в яких, посилаючись на висновки Вищого адміністративного суду, викладені в ухвалі від 08.02.2017 року, представник позивача зауважив на протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що відповідачем не доведено в ході судового розгляду справи правильність донарахувань та неправильність задекларованих позивачем сум прибутку за 2011 рік. Представник позивача зазначив, що в результаті річного декларування сума отриманого доходу ФОП ОСОБА_3 складала 299334 грн., за які позивачем було сплачено податкові зобовязання у сумі 1274,55 грн.

Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі №815/3246/13-а до одержання результатів експертизи та/або повернення матеріалів справи до Одеського окружного адміністративного суду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Відповідно до пункту 10 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року №2147-VIII), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 3 статті 3 КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

18 травня 2018 року від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до суду надійшов висновок судово-економічної експертизи разом з матеріалами справи (вх.№14009/18).

Ухвалою суду від 12.06.2018 року поновлено провадження у даній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.06.2018 року о 11:00 год.

26 червня 2018 року від представника позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№18185/18), в яких посилаючись на висновок експерта, представник позивача зазначив, що відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок ФОП ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 р. по 31.08.2011 р. дослідженням встановлено, що загальний обсяг виручки у вигляді отриманих грошових коштів від замовників (контрагентів - покупців) складає лише всього 118 986,40 грн. Таким чином, на думку представника позивача згідно правових податкових аспектів, це виключає обовязок реєстрації платником ПДВ у вересні/жовтні місяці 2011 року. Посилаючись на п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України зазначив, що в положенні вказаної статті закріплена презумпція правомірності рішень платника податку, згідно з якою, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

26 червня 2018 року за клопотанням представника позивача та представника відповідача відкладено підготовче засідання на 14.08.2018 року.

14 серпня 2018 року від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення стосовно тлумачення норм права у висновку експерта №17-2755/2756 (вх.№23547/18), в яких зазначено, що проведення дослідження наданих документів у матеріалах справи мають стосуватися виключно дослідження документів обліку і звітності. Однак, судовий експерт ОСОБА_4, яка підписала висновок експерта №17-2755/2756 судово-економічної експертизи по адміністративній справі № 815/3246/13-а, складеного 30.04.2018 не є судовим експертом з правових питань. Експертом у порушення зазначених в Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1988 року №53/5 та норм Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованим судовим експертам, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установа, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3505/5, на 8, 12-13 арк. висновку експерта №17-2755/2756 судово-економічної експертизи по адміністративній справі №815/3246/13-а, складеного 30.04.2018 надані правові висновки щодо тлумачення та застосування норм ст. 181, ст.187, ст.177, ст.188 ПК України. Тлумачення норм законодавства, яке допустила експерт ОСОБА_4 на стор.12-13 висновку експерта №17-2755/2756 судово-економічної експертизи по адміністративній справі № 815/3246/13-а, складеного 30.04.2018 зроблене не тільки з порушеннями норм матеріального права, а й не відповідає ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 18.04.2017 р. у справі 815/3246/13-а про судову економічну експертизу. Тобто експерт ОСОБА_4 вийшла за межі своєї галузі експертного дослідження. Експерт ОСОБА_4 не є ні професійним спеціалістом у галузі права (адвокатом), ні науковцем з правових питань, зокрема в галузі податкового права. Також представник позивача зазначив, що в порушення ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» експертом помилково визначено юридичну природу вказаних в акті перевірки правочинів, бо укладені договори зокрема з: ПП «Таврія Плюс», ПП «Таврія В», ПП «Таврія І» - за своєю юридичною природою є договорами комісії/доручення, згідно зі ст. 1011 та ст.1000 Цивільного кодексу України відповідно. Помилковість висновку експерта в свою чергу згідно пп. 14.1.202. п.14.1. ст.14 ПК України призвела до неврахування вказаної норми. Враховуючи вищевикладене представник позивача просив суд відхилити висновок експерта №17-2755/2756 від 30.04.2018 року.

Ухвалою від 14.08.2018 року закрито підготовче провадження по справі за адміністративною позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

19 вересня 2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх.№27453/18), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3, представник відповідача зазначив, що на підставі п.77.1 п.77.4 ст.77, п.81.1 ст.81 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ, відповідно до направлень від 28.01.2013 року №48 та від 25.01.2013р. №36 та плану графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання проведена комплексна документальна планова перевірка фінансово господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3А.) вимог податкового та іншого законодавства за період з 28.03.2011р. по 30.09.2012р. За результатами перевірки складено акт від 22.02.2013 р. №367/17-01-, у якому відображені наступні порушення: п.п.181.1 ст.181, п.п.183.1 ст.183, п.п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.202.1 ст.202, п.п.203.1 ст. 203 розділу V Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, так як фізична особа підприємець ОСОБА_3 не зареєструвався платником податку на додану вартість у строки визначені законодавством та не надав податкову декларації по податку на додану вартість за жовтень 2011р., листопад 201р. та за грудень 2011р. донараховано податкових зобов'язань на суму 82616, грн. , в т.ч. у жовтні 2011р. на суму 24854 грн., у листопаді 2011р. на суму 23657 грн. та у грудні 2011р. на суму 34105 грн. Посилаючись положення ст.ст. 183, 187 201, 202, 203 Податкового кодексу України, представник відповідача зазначив, що перевіркою правомірності дотримання вимог податкового та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 встановлено, що обсяг виручки від реалізації за період з 28.03.2011 року по 31.08.2011 року склав 371458 грн. 80 коп. та перевищив 300000 грн. З огляду на зазначене, на думку представника відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

У судовому засіданні 20.09.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши надані учасниками справи пояснення та оцінивши докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 був зареєстрований як субєкт господарювання (ФОП) Виконавчим комітетом Одеської міської ради 23.03.2011 року за №0093369 та перебував на обліку в ДПІ у Київському районі м.Одеси Одеської області ДПС з 28.03.2011 року за № 29-02/18828. ФОП ОСОБА_3 на протязі 2011 року знаходився на загальній системі оподаткування та в період з 01.01.2012 року по 30.09.2012 року був платником єдиного податку.

Згідно з реєстраційними даними, видами господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3, на момент виникнення спірних правовідносин, визначено наступні види діяльності: оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (КВЕД:46.49); неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД: 46.90).

31 січня 2018 року ФОП ОСОБА_3 припинив господарську діяльність, що підтверджується записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №5093369.

Судом встановлено, що в період з 28.01.2013 року по 15.02.2013 року головним державним податковим ревізор-інспектором ОСОБА_5 та старшим державним податковим інспектором Вдовиченко О.В. на підставі направлень № 48 від 28.01.2013 року та № 36 від 25.01.2013 року, плану-графіку про ведення планових виїзних перевірок та згідно вимог п. 77.1, п. 77.4 ст. 77, п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 року по 30.09.2012 року.

За результатами посадовими особами контролюючого органу складено акт № 367/1701-/11 від 22.02.2013 року про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 року по 30.09.2012 року.

Відповідно до висновків акту перевірки перевіряючими встановлено порушення п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, підприємцю донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 524,70 грн., у т.ч. за 2011р. на суму 524,70 грн., а також порушення п.п.181.1 ст.181, п.п.183.1 ст.183, п.п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.202.1 ст.202, п.п.203.1 ст. 203 розділу V Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, так як фізична особа підприємець ОСОБА_3 не зареєструвався платником податку на додану вартість у строки визначені законодавством та не надав податкову декларацію по податку на додану вартість за жовтень 2011р., листопад 201р. та за грудень 2011р. донараховано податкових зобов'язань на суму 82616, грн. , в т.ч. у жовтні 2011р. на суму 24854 грн., у листопаді 2011р. на суму 23657 грн. та у грудні 2011р. на суму 34105 грн.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Державної податкової служби прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07 березня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 82616 грн. 00 коп. та застосовано штрафну (фінансову санкцію) в сумі 21164 грн.00 коп.

27 серпня 2013 року позивач звернувся із скаргою на вищевказане податкове повідомлення-рішення до ДПС в Одеській області, яку Рішенням про результати розгляду скарги від 10.04.2013 року № 206/К/10-2008, залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення від 07.03.2013 року №.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд дійшов наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пунктом 77.1 ст. 77 ПК України, визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно вимог п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.85.2 ст. 85 ПКУ платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по-батькові платника податків (його законних представників) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту в ньому вчиняється відповідний запис.

Зі змісту акту перевірки акт № 367/1701-/11 від 22.02.2013 року вбачається, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 за період з 11.09.11 по 31.12.11 занижено податкові зобовязання на суму 82616,0 грн., в т.ч. у жовтні 2011р. на суму 24854 грн., у листопаді 2011р. на суму 23657 грн. та у грудні 2011р. на суму 34105 грн.

Згідно п.п.181.1 ст.181 розділу V Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, із змінами та доповненнями у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Відповідно до п.п.201.8 ст.201 розділу V Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, із змінами та доповненнями право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу.

Таким чином, сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) у цьому випадку становитиме 300000 грн., та у разі перевищення цієї межі підприємець підлягає обов'язковій реєстрації платником ПДВ, і лише після реєстрації платником ПДВ особа має право здійснювати утримання податку, що сплачується покупцем.

Як зазначено в акту перевірки, згідно наданим до перевірки документам (накладним на відвантаження товару, актам звірки) у фізичної особи підприємця ОСОБА_3 за період з 28.03.11р. по 31.08.11р. обсяг з постачання товарів склав 371458,80 грн., тобто загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців, а саме з 28.03.11р. по 31.08.11р. сукупно перевищує 300000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість).

На протязі 2011р. у ФОП ОСОБА_3 перша подія відвантаження товару по усім покупцям. Таким чином, фізична особа підприємець ОСОБА_3 повинен був надати не пізніше 10 вересня 2011 року заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість та надавати податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Перевіряючими встановлено, що в порушення вимог п.п.183.1 ст.183, п.п.183.2 ст.183 розділу V Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 не надано до ДПІ у Київському районі заяву про реєстрацію платником ПДВ та в звязку з ненаданням заяви у строки визначені законодавством фізична особа підприємець ОСОБА_3 вважається платником податку з 11 числа, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст.181 цього Кодексу, а саме з 11 вересня 2011року без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість.

В акті перевірки зазначено, що відповідно наданим накладним на відвантаження товару та актам звірки ФОП ОСОБА_3 за період з 01.09.2011р. по 10.09.2011р. відвантажено товару на загальну суму 17955,50 грн., у тому числи: ПП «Таврія плюс» на суму 7204,70 грн.; ТОВ «Таврія В» на суму 10750,80 грн. Відповідно первинних документів за період з 11.09.2011р. по 31.12.2011р. відбулось відвантаження товару на загальну суму 413080,87 грн. (перша подія), у т.ч. по періодам: у вересні 2011р. 52686,0 грн.; у жовтні 2011р. 71581,88 грн.; у листопаді 2011р. 118286,99 грн.; у грудні 2011р. 170526,0 грн.

У звязку з вищевикладеним підприємець відповідно п.187.1 ст.187 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями з суми 413080,87 грн. ФОП ОСОБА_3 зобовязаний був включити до складу податкового зобовязання суму податок на додану вартість у розмірі 82616, грн. , в т.ч. у жовтні 2011р. на суму 24854 грн., у листопаді 2011р. на суму 23657 грн. та у грудні 2011р. на суму 34105 грн.

Таким чином, в ході перевірки перевіряючі дійшли висновку щодо порушень позивачем п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ та п.п.181.1 ст.181, п.п.183.1 ст.183, п.п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.202.1 ст.202, п.п.203.1 ст. 203 розділу V Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями.

Зважаючи на те, що для правильного вирішення спору потрібне застосування спеціальних знань для перевірки документальної підтвердженості вищезазначених висновків Акту перевірки щодо донарахування ФОП ОСОБА_3 податкових зобовязань з податку на додану вартість на суму 82616 грн., та зясування питання стосовно обсягу виручки отриманої ФОП ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 року по 31.08.2011 рік (в розрізі договорів та контрагентів) ухвалою суду від 18.04.2017 року було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції.

Так, на вирішення експертів поставити наступні питання: 1) Чи підтверджується документально висновок Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ДПС в Акті Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 року по 30.09.2012 рік від 22.02.2013 року №367/1701-/11 щодо донарахування ФОП ОСОБА_3 податкових зобовязань з податку на додану вартість на суму 82616 грн., у тому числі у жовтні 2011 року на суму 24854 грн., у листопаді 2011 року на суму 23657 грн. та у грудні 2011 року на суму 34105 грн. 2) Який обсяг виручки отримав ФОП ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 року по 31.08.2011 рік (в розрізі договорів та контрагентів).

Відповідно до висновку експерта №17-2755/2756 судово-економічної експертизи по справі №815/3246/13а по першому питанню зазначено, що проведеними дослідженнями наданих документв у матеріалах справи висновок Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси в Акті «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 по 30.09.2012» від 22.02.2013 №367/1701- /11 щодо донарахування ФОП ОСОБА_3 податкових зобовязань з ПДВ підтверджується у розмірі 71497 44 грн. у тому числі: у жовтні 2011р з урахуванням вересня 2011р. на суму 24477,49 грн.; у листопаді 2011р. на суму 16066,78 грн.; у грудні 2011р. на суму 30953,17 грн., а не у розмірі 82616,00 грн., як зазначено в акті, у тому числі: у жовтні 2011р. з урахуванням вересня 2011р. на суму 24854,00 грн., у листопаді 2011р. на суму 23657,00грн.; у грудні 2011р. на суму 34105,00 грн. Відхилення становить у розмірі 11118,56 грн.

По другому питанню зазначено, що за наданими документами матеріалів справи, а саме банківських виписок ФОП ОСОБА_3 за період з 28.03.2011 р. по 31.08.2011 р. дослідженням встановлено, що загальний обсяг виручки у вигляді отриманих грошових коштів від замовників (контрагентів - покупців) складає лише всього 118 986,40 грн., у тому числі: ПП «Таврія Плюс» на суму 30056,20 грн.; ПП «Таврія В» на суму 56083,30 грн.; ПП «Таврія І» на суму 340 грн.; ТОВ «СП «Укрфлора» на суму 23000,50 грн.; МП «Сапфір» на суму 8646,00 грн.; ТОВ «Променада» на суму 860,40 грн.

Відповідно до ст.ст.101, 108 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім'я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Якщо під час підготовки висновку експерт встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Відповідно до положень п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно положень п.183.1 та п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, визначено, що Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до положень п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Судом встановлено, що загальна сума чистого оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_3 за 2011 рік становить 14257,00 грн., розмір отриманого доходу 299335,08 грн., розмір витрат 285078,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік, розрахунком податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3А від провадження господарської діяльності за 2011 рік, які було надано до податкового органу 01.02.2012 року, а також відповідно до книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_3

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3А здійснюючи господарську діяльність було укладено низку договорів поставки.

Так, за умовами наявних в матеріалах справи договорів поставки між ФОП ОСОБА_3 - постачальник та ПП «Таврія І» (договір №288 від 01.04.2011 року), ПП «Таврія Плюс» (№385 від 01.04.2011 року), ПП «Таврія В» (договір №327 від 01.04.2011 року) - покупці, постачальник приймає на себе зобовязання поставляти покупцям товар в асортименті та кількості на підставі поданих заявок, а покупці зобовязуються прийняти та сплатити фактично поставленні товари зазначені у накладних.

Судом встановлено, що у період з квітня по грудень 2011 року ФОП ОСОБА_3 поставлено товару на загальну суму 801634,97 грн. що підтверджується копіями накладних ФОП ОСОБА_3 та накладних на повернення товару постачальнику, а також копіями платіжних доручень. Однак, відповідно до акту перевірки така сума становить 802495,17 грн.

При цьому, відповідно до наявних в матеріалах справи копії платіжних доручень та банківських виписок позивача судом встановлено, що за період квітень-грудень 2011 року позивач отримав дохід за поставлений товар відповідно до вищевказаних договорів-поставки у безготівковій формі на суму 302833,08 грн.

Отже, дохід ФОП ОСОБА_3 за період з квітня по грудень 2011 року становить 302833,08 грн., що підтверджується матеріалами справи та не відповідає інформації, зазначеній позивачем в книзі обліку за 2011 рік та податковій декларації за 2011 рік.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПКУ, фізичні особи підприємці зобовязані вести Книги обліку доходів та витрат (далі Книга) та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначено у Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджений наказом ДПА України від 24.12.10 року № 1025.

У разі повернення товару, в Книзі у графі 3 з відємним знаком відображається сума коштів, яка підлягає виплаті покупцю за товар, що повертається. При цьому, для обліку товару, який повертається, у графі 5 відображається його вартість за цінами придбання фізичною особою підприємцем, а в графі 4 реквізити документа, який підтверджує таке повернення (акт повернення товару, тощо).

Таким чином, судом встановлено відхилення у розмірі 3498,00 грн., що виникло в результаті не включення позивачем у Книгу обліку та податкову декларацію за 2011 рік отриманих 17.08.2011 року у безготівковій формі коштів від МП «Сапфір».

З огляду на зазначене судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3А у період з квітня по серпень 2011 року відвантажено товару на загальну суму 327191,49 грн, що перевищує граничну суму 300000,00 грн. (без ПДВ) відповідно до вимог п. 181.1 ст. 181 ПК України, а отже позивач був зобовязаний подати заяву на реєстрацію платника ПДВ до 10.09.2011 року, як того вимагає п. 183.2 ст. 183 ПК України.

Однак, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ФОП ОСОБА_3 не реєструвався платником ПДВ та не декларував податкових зобов'язань по податку на додану вартість, внаслідок чого податковим органом було визначено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд відхиляє доводи та аргументи податкового органу стосовно підстав відхилення висновку експертизи, оскільки відповідач помилково вважає, що експерт надавав відповіді на правові питання та вийшов за межі своєї компетенції. В експертному висновку надані конкретні відповіді на питання ухвали суду, що ґрунтуються на дослідженні документів бухгалтерського та податкового обліку відповідно до норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням висновку судово-економічної експертизи №17-2755/2756 від 30.04.2018 року, сума податкового зобовязання з податку на додану вартість за спірний період з 11.09.2011 по 31.12.2011 року становить 357487,19 грн. (з урахуванням ПДВ -71497,44 грн.).

Тобто, посадовими особами відповідача, при здійсненні розрахунків грошового зобовязання допущено помилку, та невірно зазначено суму донарахувань за платежем з податку на додану вартість у розмірі 103780 грн. (за основним платежем 82616 грн.).

Суд, вирішуючи спір по суті, зазначає, що відповідач, який є субєктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлень-рішень діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що призвело до не точного розрахунку податкового зобовязання (відхилення у розмірі бази оподаткування).

Відтак податкове повідомлення рішення від 07.03.2013 року № підлягає скасуванню в частині нарахування податку на додану вартість у сумі 11118,56 грн. за основним платежем та 5420,10 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не надав до суду належних доказів на підтвердження правомірності нарахування суми податкового зобовязання саме у розмірі 103780 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 07.03.2013 року №000201701, обґрунтованість якого частково підтверджена в ході судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємці ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1037,80 грн. відповідно до платіжного доручення №86 від 22.04.2013 року

З урахуванням того, що адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 задоволено частково, сума сплаченого судового збору, яка згідно з ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області становить 269,20 грн. (пропорційно задоволеним вимогам).

Також відповідно до Акту №17-2755/2756 від 30.04.2018р. здачі-приймання висновку судового експерта по справі №815/3246/13а позивачем наперед сплачено 18600,00 грн. за проведення експертизи, отже ця сума судових витрат згідно вимог ч.5 ст.137, ч.1 ст.139 КАС України підлягає відшкодуванню ФОП ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області у розмірі 4836 грн. на підставі ч.3 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 137, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративну позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (65104, м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 10, корп. Б, кв. 40; РНОКПП:НОМЕР_2) до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (65104, м. Одеса, вул. Ак. Глушка, 17/2; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р № від 07.03.2013 року в частині нарахування податку на додану вартість у сумі 11118,56 грн. за основним платежем та 5420,10 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (65104, м. Одеса, вул. Ак. Глушка, 17/2; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (65104, м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 10, корп. Б, кв. 40; РНОКПП:НОМЕР_2) судовий збір у сумі 269,20 (двісті шістдесят девять)грн. 20 коп. та 4836 (чотири тисячі вісімсот тридцять шість)грн. витрат з проведення судово-економічної експертизи

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано 01.10.2018 року.

Суддя М.М. Аракелян

.