Справа № 826/18343/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 жовтня 2018 року № 826/18343/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного підприємства "Гарні-строй" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування постанови №259/16/10/26-4/0811/02/2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне підприємство «Гарні-строй» (далі - позивач та/або ПП «Гарні-строй») з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач та/або ДАБІ України) та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві №259/16/10/26-4/0811/02/02 від 08.11.2016.

Мотивуючи позовні вимоги ПП «Гарні-строй» вказує, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві були допущені ряд порушень при проведенні перевірки, зокрема, порушено строк проведення перевірки.

Разом з цим, позивач звертає увагу на те, що ним не отримувався оригінал акту перевірки, а копія його отримана лише від ТОВ «Нафтова будівельна компанія».

Водночас, ПП «Гарні-Строй» зазначає про фактичну відсутність порушення, що зазначено в акті перевірки, приписі та відповідній постанові та відсутність повноважень у головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльність органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Капустіним Віктором Олександровичем для прийняття постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Крім цього, у додаткових поясненнях до позовної заяви позивач вказує, що відповідачем ототожнено поняття «виконавча документація» та ведення загального журналу, а тому висновок останнього про порушення ПП «Гарні-строй» п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» є неправомірним.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, які викладені в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 28.09.2016 №685 «Про затвердження плану перевірок об'єктів будівництва на IV квартал 2016 року» затверджено плани перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, на IV квартал 2016 року, складений за пропозиціями територіальних органів - структурних підрозділів апарату Держархбудінспекції згідно з додатком №1, серед іншого, приватного підприємства «Гарні-строй».

13.10.2016 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (далі - Департамент) скеровано, зокрема, ПП «Гарні-строй» листа від 13.10.2016 №10/26-41/1310/02/2/ДС, у якому було зазначено про необхідність прибуття позивача до Департаменту 24.10.2016 з метою надання певних документів.

В подальшому, 28.10.2016 Департаментом складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.10.2016.

Зі змісту вказаного акту слідує, що в ході перевірки встановлено наступні порушення, що допущені ПП «Гарні-строй»: «під час перевірки встановлено, що на об'єкті будівництва генпідрядною організацією ПП «Гарні-Строй» ведеться виконавча документація з порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: в загальному журналі робіт не зазначено фактичну дату початку робіт, відсутній перелік інженерно-технічного персоналу, чим порушено п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Управління організація і технологія. Організація будівельного виробництва»».

З урахуванням вищевказаних висновків Департаментом складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.10.2016, яким зобов'язано позивача усунути порушення до 07.11.2016.

Крім того, Департаментом складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.10.2016.

Надалі, Департаментом прийнято постанову 259/16/10/26-4/0811/02/02 від 08.11.2016 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою визнано винним ПП «Гарні - Строй» у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у розмірі 26 100 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначено Законом України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI).

Частиною 1 ст. 6 вказаного Закону визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю, в контексті приписів ч. 3 ст. 6 Закону №3038-VI належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону №3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. (ч. 3 ст. 41 Закону №3038-VI).

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок).

Підпунктом 1 п. 2 вказаного Порядку визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень (п. 3 Порядку №553).

При цьому, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (п. 5 Порядку №553).

Згідно з п. 6 Порядку №553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів.

В силу приписів п. 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

У разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, щодо якого неможливо встановити суб'єкта містобудування, який будує чи збудував такий об'єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб'єкта містобудування.

Аналізуючи наведені положення чинного законодавства суд приходить до висновку, що уповноваженими суб'єктами, які здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль є, зокрема, структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

При цьому, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється шляхом проведення, серед іншого, планової перевірки, яка передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю та строк проведення якої не може перевищувати 10 робочих днів, а за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника одноразово може бути продовжена не більше ніж на п'ять робочих днів.

Судом встановлено, що наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 28.09.2016 №685 «Про затвердження плану перевірок об'єктів будівництва на IV квартал 2016 року» затверджено плани перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, на IV квартал 2016 року, складений за пропозиціями територіальних органів - структурних підрозділів апарату Держархбудінспекції згідно з додатком №1, серед іншого, приватного підприємства «Гарні-строй».

Зі змісту наказу слідує, що перевірка позивача повинна здійснюватися у період з 10.10.2016 по 24.10.2016.

В той же час, матеріали адміністративної справи містить лист від 13.10.2016 №10/26-41/1310/02/2/ДС Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про необхідність прибуття представника позивача до Департаменту 24.10.2016 з метою надання певних документів.

Разом з цим, приватне підприємство «Гарні-строй» у позові вказує, що 12.10.2016 відповідач не виїжджав на місце проведення планової перевірки, акт перевірки складений за наслідком спливу 13 робочих днів після виїзду.

Суд зазначає, що вказані доводи не грунтуються на належних та достатніх доказах. Разом з тим, доказів, які спростовують виїзд посадової особи Департаменту з метою здійснення планової перевірки, суду також не надано.

Водночас, суд звертає увагу, що листом від 13.10.2016 №10/26-41/1310/02/2/ДС Департамент повідомив про необхідність прибуття позивача до Департаменту 24.10.2016 з метою надання певних документів.

Згідно з п. 16 Порядку №553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Судом встановлено, що акт перевірки складено 28.10.2016.

Разом з цим, виїзд відповідної посадової особи з метою здійснення перевірки проведено 12.10.2016.

Натомість, строк перевірки, який був встановлений наказом становив з 10.10.2016 по 24.10.2016.

Крім цього, у загаданому вище судом листі Департаменту, ПП «Гарні-строй» було запрошено до Департаменту 24.10.2016.

Аналізуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що відповідачем порушено строк проведення перевірки, адже, акт за її наслідками було складено 28.10.2016 замість 24.10.2016, тобто на 4 день після визначеного строку проведення планової перевірки позивача, що є порушенням п. 6 Порядку №553.

Слід вказати, що матеріали адміністративної справи не містять в собі письмового рішення керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника про продовження строку планової перевірки.

При цьому, письмові заперечення на позовну заяву також не містять в собі спростування вказаних вище доводів позивача в частині порушення строку проведення перевірки.

Таким чином, суд погоджується з доводами ПП «Гарні-строй» про порушення Департаментом строку проведення перевірки.

Що ж стосується тверджень ПП «Гарні-строй» про неотримання акту суд зазначає наступне.

Згідно з п. 18 Порядку №553 акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Відповідно до п. 21 Порядку №553 якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Як слідує зі змісту акту, при його складанні була присутня довірена особа від ПП «Гарні-строй» Микитченко Тетяна Анатоліївна, яка діяла на підставі довіреності від 20.10.2016.

Натомість, акт перевірки не містить в собі відмітки про його отримання довіреною особою позивача та/або відмови у його отриманні.

Відповідач вказує у запереченнях, що акт перевірки отримано довіреною особою ПП «Гарні - строй» 28.10.2016 особисто, про що свідчить підпис останньої на ньому.

Суд зауважує, що вказані твердження відповідача спростовуються змістом самого акту перевірки, оскільки не містить в собі жодних відміток.

При цьому, слід додатково звернути увагу на те, що акт складений в присутності уповноваженої особи ПП «Гарні - строй», оскільки міститься її підпис у відповідній графі, проте, це не свідчить та не підтверджує факт отримання останньою відповідного акту.

З урахуванням зазначеного суд погоджується з доводами позивача в цій частині.

Водночас, суд вважає за необхідне наголосити, що наведене судом вище в сукупності свідчить про відповідні порушення допущені Департаментом при проведенні планової перевірки, однак не можуть самостійно свідчити про відсутність допущеного правопорушення позивачем у сфері містобудівної діяльності.

Оцінюючи твердження позивача про неотримання протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.10.2016 суд вказує, що у протоколі міститься графа, у якій зазначено про відмову довіреної особи позивача Микитченко Г.А. від підписання протоколу.

Відповідно до п. 10 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 №244 (далі - Порядок №244) передбачено, що уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб'єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб'єкта містобудування.

Матеріалами справи підтверджено, що протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.10.2016, у зв'язку із відмовою довіреної особи позивача Микитченко Г.А. від підписання останньою скеровано 02.11.2016 ПП «Гарні-строй» поштою та отримано ним 18.11.2016 відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (Т. 1, а.с. 80).

При цьому, суд акцентує увагу, що протиправність протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.10.2016 не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Оцінюючи ж доводи ПП «Гарні-строй» щодо відсутності повноважень у головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Капустіним Віктором Олександровичем для прийняття постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 3 Закону №208/94-ВР передбачено, що право накладати штраф в межах та відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду мають - головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п. 2 Порядку №244 справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Приписи п. 22 Порядку №244 визначають, що за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов: 1) постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу); 2) постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про закриття справи).

Аналізуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що у головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Капустіна Віктора Олександровича в контексті приписів Закону №208/94-ВР та Порядку №244 були наявні повноваження для прийняття спірної постанови, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Оцінюючи ж наявність/відсутність правопорушення у сфері містобудівної діяльності суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 22 Порядку №553 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф

Як вже було зазначено судом вище, за наслідком перевірки відповідачем встановлено, що на об'єкті будівництва генпідрядною організацією ПП «Гарні-строй» ведеться виконавча документація з порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: в загальному журналі робіт не зазначено фактичну дату початку робіт, відсутній перелік інженерно-технічного персоналу, чим порушено п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Управління організація і технологія. Організація будівельного виробництва».

Відповідно до п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Управління організація і технологія. Організація будівельного виробництва» затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 25.12.2009 №689 передбачено, що на кожному об'єкті будівництва належить: вести загальний журнал робіт за формою згідно з додатком В, спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлює генпідрядник, виходячи з вимог нормативних документів щодо ведення виконавчої документації за формами, зразки яких наведено в додатку Г, журнал авторського нагляду відповідно до ДБН А.2.2-4; складати акти на закриття прихованих робіт за формою, наведеною у додатку К, акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій за формою, наведеною у додатку М; складати акти індивідуального та комплексного випробування устаткування, інженерних систем, мереж і обладнання; оформляти виконавчу документацію - комплект робочих креслень із написами, зробленими особами, відповідальними за виконання будівельно-монтажних робіт, про відповідність виконаних у натурі робіт цим кресленням або змінам у них, внесеним за погодженням із замовником та проектувальником; вести облік збирання та видалення відходів і вторинної сировини; після завершення будівництва об'єкта скласти його архітектурно-технічний паспорт згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» та «Положенням про архітектурно-технічний паспорт об'єкта архітектури», паспорт технічного стану будівлі (споруди) згідно із НПАОП 45.2-1.01, енергетичний паспорт будинку згідно з ДБН В.2.6-31.

В свою чергу, виконавча документація - це комплект робочих креслень із написами, зробленими особами, відповідальним за виконання будівельно-монтажних робіт, про відповідальність виконання в натурі робіт цим кресленням або змінам у них, внесених за погодженням із замовником та проектувальником, при цьому, загальний журнал робіт та акти на закриття прихованих робіт не є виконавчою документацією, а є окремими документами, введення яких передбачено ДБН А.3.1-5-2009 «Управління організація і технологія. Організація будівельного виробництва».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.06.2016 у справі К/800/32407/15.

Згідно з п. 6 абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено, що суб'єкти містобудівної діяльності, які виконують будівельні роботи несуть відповідальність за такі правопорушення, зокрема, ведення виконавчої документації з порушення будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат.

Таким чином, підсумовуючи наведене в сукупності, суд погоджується з твердженням ПП «Гарні-Строй» про відсутність об'єкту порушення, відповідальність за яке, передбачено п. 6 абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 14.10.1994 №208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон №208/94-ВР).

Суд звертає увагу, що відповідачем в ході розгляду справи не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про порушення позивачем безпосередньо ведення виконавчої документації.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України)

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов приватного підприємства «Гарні-строй» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б. 9-Б, ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, б. 26, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві №259/16/10/26-4/0811/02/02 від 08.11.2016.

3. Судові витрати в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. присудити на користь приватного підприємства «Гарні-строй» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б. 9-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, б. 26, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева