Справа № 288/950/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м. Житомир справа № 288/950/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу відомостей про роботу, зазначених в трудовій книжці №ПТ-1 №0306341, виданій 16.02.1982 неправомірними та зобов'язати зарахувати до страхового стажу відомості про роботу, зазначені в трудовій книжці №ПТ-1 №0306341 з 14.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 14.12.2017 звернувся до відповідача із заявою на призначення пенсії за віком. Протоколом від 17.01.2018 №845 ОСОБА_1 призначено пенсію. Позивач стверджує, що при призначенні пенсії до розрахункового страхового стажу не врахована трудова книжка ПТ-1 №0306341, вважає такі дії відповідача неправомірними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що після призначення пенсії за дорученням позивача ОСОБА_2 направив на адресу відповідача адвокатський запит від 16.03.2018 щодо встановлення обставин призначення пенсії та з приводу зарахованих періодів трудової діяльності (а.с.39-40).

Листом від 26.03.2018 №487/03.2 повідомлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення з 14.12.2017. Стаж з трудової книжки №ПТ-1 №030634 від 16.02.1982 не врахований позивачу у зв'язку з тим, що вказана трудова книжка видана на прізвище ОСОБА_3Ю.(а.с.41).

Рішенням Попільнянського районного суду від 03.05.2018 позов ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт, що трудова книжка ПТ-1 №0306341 видана 16.02.1982 на ім'я ОСОБА_3, належить ОСОБА_1 (а.с.35-36).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами пункту 3 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Приписами пункту "а" статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Аналіз норм чинного законодавства, дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або неточної інформації у ній.

З приводу вимоги позивача щодо визнання протиправними дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу відомостей про роботу суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу 14.12.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згодом позивачем встановлено факт незарахування до страхового стажу періоду роботи що підтверджується трудовою книжкою ПТ-1 №0306341.

На адвокатський запит відповідачем надано відповідь з питань призначення пенсії ОСОБА_1 Зі змісту встановлено, що стаж, зазначений у трудовій книжці ПТ-1 №0306341 не може бути зараховано, оскільки вказана трудова книжка видана на ім'я ОСОБА_3

Отже, вказані дії Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не можуть бути визнані судом протиправними, оскільки управління діяло в межах наданої компетенції і не могло встановити факт належності трудової книжки ОСОБА_1

З метою встановлення юридичного факту, що трудова книжка ПТ-1 №0306341 належить ОСОБА_1, позивач звернувся до Попільнянського районного суду Житомирської області. Так, рішенням від 3 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено, та підтверджено факт, що вказана трудова книжка належить позивачу.

Суд наголошує, доказів звернення позивача до управління після набрання чинності рішенням Попільнянського районного суду до матеріалів справи не надано.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З приводу позовної вимоги про зобов'язання зарахувати до страхового стажу відомості про роботу, зазначені в трудовій книжці №ПТ-1 №0306341 з 14.12.2017 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт наявності у позивача трудового стажу у період з 1979 по 1992 роки встановлений рішенням суду, у зв'язку з чим позивач має право на зарахування його до загального страхового стажу.

З метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж зазначений в трудовій книжці №ПТ-1 №0306341 з 14.12.2017.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, та те, що у позивача існує нереалізоване право на зарахування до трудового стажу періоди роботи з 1979 по 1992 роки, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн про що свідчить квитанція № 149 від 16.07.2018 (а.с.1).

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням часткового задоволення позову ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплачений судовий збір у сумі 352,40 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Андрушівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Вобяна,15, м.Андрушівка, Андрушівський р-н, Житомирська обл., 13401, ) зарахувати до страхового стажу відомості про роботу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 13501, інд. код НОМЕР_1) зазначені в трудовій книжці №ПТ-1 №0306341 з 14.12.2017.

Стягнути з Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 352,40 грн витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва