Справа № 826/9175/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9175/17 Головуючий у 1 інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Кучми А.Ю. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві, в якому просила суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Васильєва С.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №53860555 від 06.06.2017 р.;

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Васильєва С.С. про арешт майна боржника у ВП №53860555 від 14.06.2017 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2014 року в адміністративній справі №2а-3463/11/2670 адміністративний позов Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до ОСОБА_5 про стягнення податкового боргу в розмірі 3 964 500, 00 грн. - задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2014 року - без змін.

Окружним адміністративним судом міста Києва 16.03.2017 року в адміністративній справі №2а-3463/11/2670 видано виконавчий лист.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві до Оболонського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було подано заяву про відкриття виконавчого провадження від 27.04.2017 року №4627/9/26-15-17-06-31.

06.06.2017 року старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Васильєвим С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53860555.

Постановою Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14.06.2017 року ВП №53860555 накладено арешт на майно боржника.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача та не погоджуючись із вищевказаними постановами про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129 - 1 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Законна сила судового рішення поширюється на всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, установленої законом.

У відповідності до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент винесення постанови про відкриття ВП №53860555) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

В силу ч.ч. 1,2,3 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 53860555 від 06 червня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 податкового боргу в розмірі 3 964 500, 00 грн. ( а.с. 49).

Позивач вважає, що вказану постанову винесено із порушенням Закону України "Про виконавче провадження", зокрема зазначає, що термін пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено.

Позивачем зазначено, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2014 року набрала законної сили 22.07.2014 року, проте, виконавчий лист по справі було видано лише 16.03.2017 року, тобто, після спливу 2 років та 8 місяців, коли вже набула чинності нова редакція Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на вказане, позивач вважає, що виконавчий лист №2а-3463/11/2670 підлягає пред'явленню до виконання протягом трьох місяців, відповідно до положень статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа.

Так, відповідно до виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 16.03.2017 року у справі №2а-3463/11/2670, встановлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 23.07.2017 року.

Як зазначалось, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві заяву про відкриття виконавчого провадження №4627/9/26-15-17-06-31 було подано до органів виконавчої служби 28.04.2017 року.

Постановою державного виконавця від 06.06.2017 року відкрито виконавче провадження №5386055 за виконавчим листом від 16.03.2017 року №2а-3463/11/2670.

Так, п. 2 ч. 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 т. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Колегією суддів встановлено, що стягувачем за вимогою про стягнення податкового боргу є Держава в особі державного органу - ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Таким чином, строк пред'явлення виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 16.03.2017 року у справі №2а-3463/11/2670, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 48), виконавчий лист про стягнення податкового боргу (недоїмки) за рішенням яке набрало законної сили 22 липня 2014 року, було видано 16 березня 2017 року з відміткою « строк пред'явлення до виконання - 23 липня 2017 року», що був пред'явлений до виконання 28.04.2017 року, тобто, понад три місяці, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» строку для пред'явлення таких документів до виконання.

Відтак, отримавши виконавчий лист про сплату боргу з пропущенням встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, відповідач, у відповідності до п.2 ч.4 ст.4 Закону України Про виконавче провадження» зобов'язаний був повернути його стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова, винесена з порушенням ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», та не відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин наявні правові підстави для скасування постанов Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП №53860555 та від 14.06.2017 року у ВП №53860555 про арешт майна боржника.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Васильєва С.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №53860555 від 06.06.2017 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Васильєва С.С. про арешт майна боржника у ВП №53860555 від 14.06.2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Кучма А.Ю. Чаку Є.В.