Справа № 826/11644/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 вересня 2018 року №826/11644/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
довідділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві
прозобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, в якому просить суд зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 від 01.07.1967 №39, зроблений Требухівською сільською радою Летичівського району Хмельницької області, а саме в частині виправлення національності батька, ОСОБА_2, замість «українець» вказавши «поляк».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем неправомірно відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження позивача від 01.07.1967 №39, а саме в частині виправлення національності батька, ОСОБА_2, замість «українець» зазначити «поляк». Позивач наголошує, що приналежність його батька - ОСОБА_2 до польської національності є достатньою підставою для встановлення національної приналежності позивача та внесення змін до актового запису про народження.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що на території України факт належності особи до будь-якої національності не тягне за собою юридичних наслідків. Крім того, в актовому записі про шлюб батьків позивача від 03.03.1973 №51 національність нареченого зазначена «українець», а в актовому записі про смерть ОСОБА_2 національність померлого загалі не зазначено.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Під час судового розгляду справи оголошувалась перерва, в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві з заявою про внесення змін до актового запису про народження заявника від 01.07.1967 №39, складеного виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, а саме змінити національність батька, ОСОБА_2 «українець» на «поляк».

За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів відповідачем 20.05.2016 складено висновок №72, яким позивачеві було відмовлено у внесенні змін в вищезазначені актові записи, у зв'язку з тим, що в актовому записі про шлюб батьків позивача від 03.03.1973 №51 національність нареченого зазначена «українець», а в актовому записі про смерть ОСОБА_2 національність померлого загалі не зазначено.

Не погоджуючись з таким висновком, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України від 01.07.2010 №2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398), Законом України "Про національні меншини в Україні", Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 (далі по тексту - Правила).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органі місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 3 Конституції України кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно з частиною другою статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав і свобод громадян за національною ознакою забороняється й карається законом.

Відповідно до статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Законом України від 09.12.1997 №703/97-ВР, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначення засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовані Законом України від 01.07.2010 №2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793 (далі - Правила).

Згідно із частиною першою статті 6 Закону №2398 до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану віднесено проведення державної реєстрації народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, внесення змін до актових записів цивільного стану, поновлення та анулювання їх; формування Державного реєстру актів цивільного стану громадян, ведення його, збереження архівного фонду; здійснення відповідно до законодавства інших повноважень.

Частиною першою статті 22 Закону №2398 передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Аналогічна норма закріплена у пункті 2.12 Правил.

Згідно з пунктом 2.29 Правил зміни до паперових носіїв актових записів цивільного стану проводяться шляхом внесення додаткових відомостей у відповідні графи актових записів або закреслення даних у цих записах та внесення нових. Закреслення здійснюється таким чином, щоб можна було прочитати закреслені слова. На першому та другому примірниках паперового носія актового запису цивільного стану робиться відмітка або проставляється штамп.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є батьком позивача - ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 від 06.03.1985.

Відповідно до свідоцтва про народження батька позивача НОМЕР_2, батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3, за національністю «поляк».

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що дід позивача - ОСОБА_3 був поляком.

В матеріалах справи також наявна копія завіреного перекладу статті в офіційних інтернет виданнях Консульського Відділу Республіка Польща про історію родини позивача, як приклад життя поляків в Україні. З вказаної статті також вбачається що позивачем було отримано карту поляка.

При цьому, посилання відповідача на те, що в свідоцтві про шлюб батьків позивача вказано національність нареченого «українець» а в свідоцтві про смерть, національності взагалі не вказано, судом не беруться до уваги, адже матеріалами справи підтверджено національність ОСОБА_3 (діда позивача) - «поляк», про що також зазначено в офіційних інтернет виданнях Консульського Відділу Республіка Польща.

З огляду на пояснення позивача щодо умов проживання його батька, а також, зважаючи на той факт, що актовому записі про народження батька позивача НОМЕР_2, зазначено національність батька дитини "поляк", суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні змін до актового запису цивільного стану про народження є протиправними.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на збереження своєї національної самобутності та відновлення своєї національності шляхом внесення відповідних змін у актовий запис.

Як визначено у підпункті 2.13.2 пункту 2.13 Правил, постанова адміністративного суду є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану.

За пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», в тому числі внесення змін про національність, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку. Питання щодо національності батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.08.2015 року № К/800/8590/15.

Також, слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 16.05.2013 у справі «Гарнага проти України» (№20390/07) наголошено на необхідності дотримання державою справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

При цьому, зміна в актового запису про народження ОСОБА_1 частині виправлення національності батька, ОСОБА_2, замість «українець» на «поляк», жодним чином не впливає ані на інтереси держави, ані на інтереси суспільства в цілому.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 від 01.07.1967 №39, в частині виправлення національності батька, ОСОБА_2, замість «українець» вказавши «поляк».

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.