Справа № 592/6600/18
Суддя: Хитров Б. В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/6600/18
Провадження №2-а/592/337/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі головуючого судді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Чайки Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 БУПП в Сумській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 31.05.2018 року відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді 340 грн. штрафу. Позивач уважає цю постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки поліцейський ОСОБА_2 зупинив його автомобіль без видимих на те причин. Крім того, позивач зазначає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, відсутній, адже автомобіль позивача ЗАЗ-DAEWOO Ланос TF55YCПГ, н.з. ВМ9096ВА, 2007 р.в., відповідно до свідоцтва про реєстрацію т/з САТ 065410 є малотоннажним фургон, який віднесено до категорії «В», повна маса якого 2195 т, та кількістю місць для сидіння два, з місцем водія включно, а тому є легковим автомобілем, та не підлягає обовязковому технічному контролю. Саме тому позивач вважає, що відповідач незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.3 «Б» ПДР України, а саме: не проходження обовязкового технічного контролю ТЗ, який підлягає такому контролю. Тому позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №217945 від 31.05.2018 р.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просив їх задовольнити та пояснив, що його автомобіль є легковим автомобілем, не використовується з метою отримання прибутку та відповідно до ч.1 ст.137 Закону України «Про дорожній рух» не підлягає обовязковому технічному контролю незалежно від строку експлуатації.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав письмовий відзив на позов в якому не визнав позовні вимоги, просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи свою позицію та законність винесеної ним постанови, відповідач зазначив, що 31.05.2018 р. близько 21:00 год. в м. Суми по вул. Роменська поблизу буд.91 було виявлено автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Ланос, н.з. ВМ9096ВА, водій якого керував т/з, який підлягає обовязковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чм порушив п.31.3 б ПДР України. Вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 не ґрунтується на доказах, є надуманим, не відповідає дійсності та предявлений з метою уникнення адміністративної відповідальності. Перед складанням адміністративних матеріалів та винесенням постанови по суті правопорушення відповідачем було встановлено, що автомобіль позивача є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонни із строком експлуатації більше двох років. Такий автомобіль відповідно до ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» підлягає обовязковому технічному контролю кожні два роки. Тому відповідачем перевірено вищевказаний автомобіль на предмет проходження технічного контролю за допомогою бази «НАІС» та виявлено, що технічного контролю автомобіль не проходив. Це й стало підставою для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення на позивача стягнення у вигляді 340 грн. штрафу. Відповідач зазначив, що він як посадова особа у спірному випадку діяв у межах та у спосіб, що передбачені законами України та іншими підзаконними актами, що регулюють діяльність осіб органів Національної поліції.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд робить нижченаведений висновок.

31.05.2018 р. поліцейським роти №1 БУПП в Сумській області ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №217945, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн. У постанові зазначено, що 31.05.2018 р. о 21:00 год. в м. Суми по вул. Роменська в районі буд.91 водій керував т/з який пройшов обовязковий технічний контроль так як його т/з підлягає такому контролю, чим порушив вимоги п. 31.3 «Б» ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до п. 31.3 «Б» Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

У судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб, яким керував позивач, а саме: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Ланос TF55YCПГ, н.з. ВМ9096ВА, 2007 р.в., є малотоннажним фургон, який віднесено до категорії «В», повна маса якого 2195 т, та кількістю місць для сидіння два, з місцем водія включно, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 065410.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обовязковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обовязковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Також ст.35 Закону України «Про дорожній рух» визначено періодичність проходження обов'язкового технічного контролю, яка становить для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Проаналізувавши вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що автомобіль, яким керував позивач, не відноситься до переліку транспортних засобів, які не підлягають обовязковому технічному контролю, адже, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, цей автомобіль є вантажним автомобілем зі строком експлуатації більше двох років.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку періодичність проходження обовязкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Оскільки автомобіль, яким керував позивач, підлягає обовязковому технічному контролю, але не пройшов його, суд уважає, що позивачем порушено правила користування вантажним транспортним засобом, а, отже, убачає в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

Згідно з п.22 Порядку передача інформації до загальнодержавної бази даних про результати обовязкового технічного контролю, яка ведеться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС, здійснюється кожної зміни з використанням електронних засобів звязку.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач перед винесенням спірної постанови перевірив автомобіль, яким керувала позивач, по базі «НАІС» на предмет проходження автомобілем обовязкового технічного контролю та виявив, що автомобіль такого контролю не проходив. Факт того, що його автомобіль не проходив технічний контроль, не заперечував в судовому засіданні й сама позивач.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, поліцейський роти №1 БУПП в Сумській області ОСОБА_2, як посадова особа, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. Відповідач надав необхідні докази правомірності прийнятого ним рішення та довів, що підґрунтям для прийняття такого рішення стали вищенаведені вимоги нормативно-правових актів, які є обовязковими для виконання на всій території України.

А тому, оцінивши всі докази, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121 ч.3, 293 КУпАП, ст.ст. 69 ч.1, 71, 158-163, 171-2 ч.2 КАС України, -

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 БУПП в Сумській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя Б.В. Хитров