Справа № 334/1540/18
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.09.2018
Справа № 334/1540/18
Провадження № 2-а/334/169/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Баруліної Т.Є.

при секретарі Сагайдак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за скаргою ОСОБА_1 до Національної поліції України Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП, лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізькій області Сербиненка Сергія Сергійовича, рядового поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізької області Дворецького Олександра Олександровича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Національної поліції України Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП, лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізькій області Сербиненка Сергія Сергійовича, рядового поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізької області Дворецького Олександра Олександровича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В позові зазначив, що постановою рядового поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізької області Дворецького Олександра Олександровича від 03.03.2018 року серія ЕАА № 311956 на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення вимог п. 15.9 /е/ ПДР України, за здійснення зупинки транспортного засобу ближче 30 м від зупинки для маршрутних ТЗ, а саме на відстані 7 м, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Після чого, постановою лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізькій області Сербиненка Сергія Сергійовича серія ЕАА № 311986 від 03.03.2018р., на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн. за порушення вимог п. 4.14 ПДР України, а саме перехід проїзної частини поза пішохідним переходом де дорога має розділювальну смугу та чотири полоси в обох напрямках, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 127 КУпАП.

З постановами серія ЕАА № 311956 та серія ЕАА № 311986 від 03.03.2018 року про застосування до нього адміністративного стягнення у розмірі 255,00 гривень, якою визначено, що ним порушено ч. 1 ст. 122 КУпАП та з адміністративним стягненням у розмірі 51,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 127 КУпАП, ОСОБА_1 не згоден, тому просить їх скасувати.

Справа призначена до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали суду письмові відзиви на скаргу з відеозаписом місця зупинки позивача, в яких зазначили, що 03.03.2018 знаходячись на охороні публічного порядку та контролем за безпекою дорожнього руху в м. Запоріжжі, поліцейськими було виявлено автомобіль ВАЗ з д.н.з НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , який здійснив зупинку в порушення вимог п. 15.9 /е/, та в подальшому здійснив перехід проїзної частини в невстановленому для цього місці.З даною позовною заявою повністю не згодні, вважають її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, просять у позові відмовити.
Згідно ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що 03.03.2018 року інспектором УПП у м. Запоріжжі рядовим поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізької області Дворецьким Олександром Олександровичем було винесено постанову Серії ЕАА № 311956 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів (п.15.9 /е/ ПДР).

Одразу після цього, 03.03.2018р. лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізькій області Сербиненком Сергієм Сергійовичем було складено постанову серія ЕАА № 311986 від 03.03.2018р., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за порушення ч. 1 ст. 127 КУпАП, а саме, за перехід проїзної частини у невстановлених місцях (п.4.14 /г/ ПДР України).
Положеннями п.15.9 /е/ ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Згідно вимог п. 4.14 ПДР України, заборонено перехід проїзної частини поза пішохідним переходом де дорога має розділювальну смугу та чотири полоси в обох напрямках.

ОСОБА_1 не погодився з вказаними постановами та звернувся до суду з даним позовом. Згідно пояснень позивача, 03.03.2018р. о 13-00 год., він зупинив свій автомобіль «ВАЗ» д.н. НОМЕР_1 за зупинковим комплексом порт «Леніна» по вул. Незалежної України, 2-а в м. Запоріжжя, для того щоб прийняти ліки від тиску. Після чого, до нього підійшов інспектор поліції, який в грубій та зухвалій формі повідомив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.9 /е/ ПДР України. Однак, позивач наполягає на тому, що зупинився в дозволеному місці, що і намагався довести поліцейським, які на його думку відверто над ним знущались та провокували конфлікт, тому з метою уникнення останнього, він перейшов на інший бік проїзної частини, після чого інспектором було складено дві постанови про накладення на нього штрафів в розмірі 255 грн. та 51 грн., які він вважає незаконними, оскільки вимоги ПДР не порушував, а інспектор неправомірно звинуватив його у їх порушенні, тому вважає дії інспектора патрульної поліції незаконними та упередженими.
Згідно ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КУАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування щодо правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Тому, під час перегляду в суді відеозапису, доданого відповідачами до письмового відзиву на позов, було встановлено, що дійсно, позивач зупинився в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 ПДР «Пункт зупинки автобуса». Згідно п. 15.9 /е/ ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. На відеозапису з боді-камери інспектора поліції зафіксовано, що позивач зупинив свій автомобіль через 7 метрів за зупинковим комплексом, розташованим за адресою м. Запоріжжя вул. Незалежної України, 2-а, над яким встановлено вищевказаний дорожній знак, що є порушенням ПДР України, оскільки забороняє зупинку та стоянку ближче 30 м від дорожнього знаку з обох боків.
З огляду на вищевказаного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 законно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.
При цьому, з відеозапису видно, що зупинка не була вимушеною, викликаною необхідністю вживання ліків, як зазначає позивач, оскільки в момент зупинки він за допомогою лупи роздивлявся дорожню карту, при цьому ним не було вжито заходів при вимушеній зупинці, передбачених п. 15.14, 9.9/а/ ПДР України, а саме, не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація.
Згідно п.15.14 ПДР України, разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.
Відповідно до п. 9.9./а/ ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки.
Суд вважає недоведеними, пояснення позивача про те, що інспектори поліції вели себе зухвало та провокували конфлікт, оскільки вони цілком спростовуються відеозаписом події, наданим представниками поліції в обґрунтування свого відзиву на позов, натомість підтверджується факт агресивної поведінки та прояву неповаги до законних вимог працівника поліції з боку самого позивача, який здійснював погрози та образливо висловлювався на адресу працівників поліції.
Також, відеозаписом зафіксований факт порушення позивачем п. 4.14 /г/ ПДР, згідно якого, пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, який в порушення вимог законодавства, перейшов проїзну частину, яка має чотири смуги руху в обох напрямках у невстановленому місці, перетнувши при цьому подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки 1.3, а тому, суд вважає, що ОСОБА_1 цілком законно та обґрунтовано притягнутий постановою поліцейського до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: - залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; - змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що всі факти протиправних дій позивача, викладені поліцейськими в оскаржуваних постановах, підтверджуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з боді-камери поліцейського про встановлення винуватості ОСОБА_1 , а всі пояснення та заперечення скаржника є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення, тому постанови серія ЕАА № 311956 від 03.03.2018 р. та серія ЕАА № 311986 від 03.03.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача у повному обсязі відповідають вимогам закону, підтверджують наявність в його діях адміністративних правопорушень та інших обставин, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому є законними та обґрунтованими, у звязку з чим, суд дійшов висновку, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 268, 280, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_1 до Національної поліції України Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП, лейтенанта поліції 2 батальону 2 роти УПП в Запорізькій області Сербиненка Сергія Сергійовича, рядового поліції 2 батальону 2 роти УПП в Запорізької області Дворецького Олександра Олександровича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Дата складання повного рішення 27.09.2018.

Суддя: Баруліна Т. Є.