Справа № 0240/2162/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про зупинення провадження по справі

м. Вінниця

01 жовтня 2018 р. Справа № 0240/2162/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні питання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, яка призначена до розгляду на 01 жовтня 2018 року без виклику учасників справи.

При розгляді даної справи виникла необхідність вирішити питання про зупинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Так, предметом розгляду у даній справі є вимоги про:

- визнання протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, яке викладено у листі №06-1315 від 28.03.2018 р., про відмову у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та у видачі посвідчення категорії 1;

- зобов'язання прийняти рішення про встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

При цьому, обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що має право на встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та на видачу посвідчення категорії 1, оскільки їй встановлено 3 групу інвалідності із зазначенням причини такої (інвалідності) - пов'язано із впливом аварії на ЧАЕС. Однак, звернувшись до управління, отримала відмову мотивовану тим, що з 01.1.2015 р. особи, які проживали на території зони посиленого радіоекологічного контролю, втратили статус потерпілих від аварії на ЧАЕС.

Визначаючись щодо процесуальних підстав зупинення провадження, суд зазначає про наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Отже, як видно з процитованої норми, підставою для зупинення провадження у справі є перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Так, в провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебувала адміністративна справа №697/121/17, предметом розгляду якої були вимоги про визнання протиправною відмови у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, зобов'язання прийняти документи та внести подання до для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, розглянути таке (подання) та вирішити питання про видачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії .

В обгрунтування вимог позивач зазначав, що є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії. Внаслідок постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в місті Каневі Черкаської області позивач захворів та згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №39 від 11 жовтня 2016 року захворювання позивача пов'язане із впливом аварії на ЧАЕС.

Отже, як видно правовідносини, що склались між сторонами у даній справі та у справі№697/121/17 є подібними.

За наслідком розгляду справи №697/121/17 прийнято постанову від 08.02.2017 р., якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням позивач подав апеляційну та, в подальшому, касаційну скаргу, за наслідком розгляду якої 13.08.2018 р. Верховним Судом прийнято скаргу до касаційного провадження.

19.09.2018 р. ВС прийнято рішення про передачу справи №697/121/17 на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Так, зокрема в даному рішенні судом зазначено про наступне:

" Колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді при розгляді справи встановила, що Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами, а саме:

- справа №375/555/17 (К/9901/29715/18) за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

- справа №802/1445/17 (К/9901/1750/17) за позовом ОСОБА_4 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Предметом зазначених справ були дії відповідачів щодо відмови надати громадянам, які протягом певного часу проживали на територіях посиленого радіологічного контролю, статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

У постанові від 26.06.2018 (справа №375/555/17) Верховний Суд зазначив, що ОСОБА_3 постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю і її було видане посвідчення потерпілого категорії 4.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Цим же Законом статтю 2 («Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій») та 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4») Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключені, вказані зміни до Закону вступили в силу з 1 січня 2015 року.

Судами у справі №375/555/17 встановлено, що позивач на час встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, не існує. На підставі викладеного Верховний Суд підтримав висновок судів попередніх інстанцій, що посвідчення потерпілого 4 категорії ОСОБА_3 втратило чинність з 1 січня 2015 року, позивач не є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, а відтак і не має права на встановлення статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від вказаного правового висновку у справі №375/555/17 (К/9901/29715/18) з наступних підстав.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій (до внесення змін 28 грудня 2014 року) містилося у ст. 2 Закону № 796-XII.

Відповідно до цієї статті до зон радіоактивного забруднення було віднесено такі зони: зона відчуження, зона безумовного (обов'язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вже зазначено вище, 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким ст. 2 Закону № 796-XII було виключено, а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

При цьому, зазначеним законом не передбачено, що раніше видані посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є недійсними.

Крім того, Закон № 796-XII у редакції, чинній після 01 січня 2015 року, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст. 51, 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, яким раніше були видані посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №802/1445/17".

Враховуючи наведене та положення процитованої статті 236 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до прийняття судового рішення Великою палатою Верховного Суду у справі №697/121/17 .

Керуючись ст.ст. ч. 2 ст. 236, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

провадження у справі за позовом зупинити до набрання законної сили рішення Верховного Суду у справі №697/121/17.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна