Справа № 812/228/18
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 вересня 2018 року

Київ

справа № 812/228/18

касаційне провадження №К/9901/55528/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 в адміністративній справі №812/228/18 за позовом Управління праці та соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області у січні 2018 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.10.2017 № про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 24328,67грн. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 1090,51грн., зобов'язання звільнити позивача від виконання своїх обов'язків щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до чинного законодавства.

Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 12.03.2018 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення від 30.10.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у сумі 24328,67грн. за період з 21.03.2015 до 29.09.2016 та нарахована пеня у сумі 1090,51грн. У задоволенні решті позовних вимог відмовив.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 06.06.2018 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 залишив без змін.

Головне управління ДФС у Луганській області 06.07.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 6 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Верховний Суд ухвалою від 06.08.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на надання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог ухвали від 06.08.2018 скаржником надано суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №812/228/18 є вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 30.10.2017 № про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 24328,67грн. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 1090,51грн., зобов'язання звільнити позивача від виконання своїх обов'язків щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до чинного законодавства.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того що, платники єдиного внеску звільнені від застосування до них штрафних та фінансових санкцій на підставі закону, тому виконання додаткових умов, як то отримання сертифікату Торгово-промислової палати про засвідчення обставин непереборної сили (форс-мажору), від суб'єктів господарювання не вимагається.

Правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №805/99/16-а (К/9901/13215/18).

У касаційній скарзі міститься застереження щодо застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, утім відповідача не спростовують обставин встановлених судами першої та апеляційної інстанції.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Отже, постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 у справі щодо визнання протиправним та скасування рішення від 30.10.2017 № про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 24328,67грн. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 1090,51грн., зобов'язання звільнити позивача від виконання своїх обов'язків щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до чинного законодавства, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Луганській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 в адміністративній справі №812/228/18 за позовом Управління праці та соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, зобов'язання вчинити певні дії.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.А.Гончарова