Справа № 204/6975/16-а(2-а/204/198/16)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2018 року справа № 204/6975/16-а(2-а/204/198/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.,

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданені в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 р. (суддя Тітова І.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 6 роти 1 батальйону у м.Дніпро лейтенант поліції Мамедова Ельвіра Алгаламівна про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

27 жовтня 2016 року до суду надійшов вищевказаний адміністративний позов, у якому позивач просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенанта поліції Мамедової Ельвіри Алгаламівни АР №250257 від 22.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 жовтня 2016 року інспектором патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенанта поліції Мамедовою Е.А було винесено постанову АР №250257 від 22.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 225 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 "Зупинка заборонена". Проте позивач вважає, що ця постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Як вбачається із матеріалів справи, позивач керував автомобілем Ну псі а і і-10 22.10.2016 року о 16-50 за адресою: вул. Титова 21, здійснив вимушену зупинку у зв'язку із несправністю автомобіля та вжив усіх заходів відповідно до п. 15.14 ПДР України, проте інспектор Мамедова Е.А. не взяла до уваги доводи ОСОБА_1, що автомобіль знаходиться у несправному стані, тому увімкнуто аварійну світлову сигналізацію та вжито заходів щодо подальшої евакуації автомобіля, та звинуватила його в тому, що він нібито порушив вимоги вищезазначеного знаку, а тому й винесла постанову. Позивач вважає, що у порушення вимог ст.ст. 258, 276, 283, КУпАП, постанову щодо неї винесено на місці нібито вчиненого правопорушення, у той час, як передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Тому вважає, що інспектор незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушила права позивача та взагалі можливості позивача скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі (також порушені вимог при складанні протоколу особа під підпис не ознайомлена зі своїми правами та обов'язками на зворотній стороні постанови). Крім того, інспектор проігнорувала вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Разом із тим, відповідач винесла постанову, без здійснення будь-якої підготовки до розгляду справи, оголошення особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тому, інспектор своїми діями грубо порушила вимоги ст. ст. 278,279 КУпАП. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції оскаржило її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що відповідач діяв у спосіб встановлений законом та у межах своїх повноважень.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно із постановою серії АР №250257 від 22.10.2016 року, складеною інспектором патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенантом поліції Мамедовою Е. А., ОСОБА_1 було визнано винним в порушенні вимог ч.І ст.122 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 255грн.

Відповідно до вказаної постанови, 22.10.2016 року о 16год.50хв. за адресою: м. Дніпро по вул. Титова, 21 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні знаку 3.34 "Зупинка заборонено" та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.І ст.122 КУпАП, а саме порушив вимоги дорожніх знаків.

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Слід зауважити, що в матеріалах справи фактично відсутні будь-які докази які б вказували на вчинення позивачем правопорушення зазначеного у постанові серії АР №250257 від 22.10.2016 року.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням субєкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності постанови серії БР №025034.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуУправління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 р.- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч.3 ст. 272, ст. 286 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов