Справа № 1440/1704/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2018 р. № 1440/1704/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, вул. Ентузіастів, 21, Криве Озеро, Кривоозерський район, Миколаївська область, 55104
доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2018 № 0-1422,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївської області з вимогами визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення №0-1422 від 27.04.2018 прийняте відповідачем на суму 10638,40 гривень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що є власником нежитлового приміщення будівлі пекарні. Зазначений обєкт є будівлею промисловості, а тому відповідно до п.п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України, не є обєктами оподаткування вказаним податком.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Проти позову надав відзив, в якому свою позицію обґрунтував наступним. Відповідно до п.п.266.1.1 ст.266 Кодексу, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Згідно п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Кодексу, обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

База оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме мано та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу визначено, що не є обєктами оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Відповідно до пунктів 1 та 4 статті 62 Господарського кодексу України підприємством є самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому Господарським кодексом України, та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки. Конституція України та Цивільний кодекс України закріпили право приватної власності. Субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками буд-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Отже, обєкти нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, у т.ч. тих, які здійснюють підприємницьку діяльність, не визначені підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст.266 Кодексу як обєкти нерухомості, що не є обєктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Враховуючи викладене, на виконання вимог п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Кодексу, позивачу нараховано податок за 2017 рік від 27.04.2017 №0-1422 на суму 10638,40 гривень за нерухоме майно площею 664,9 кв. метрів за адресою: Миколаївська область, Кривоозерський район, смт. Криве Озеро, вул. Індустріальна, будинок 6.

В судовому засіданні 21.08.2018 представники позивача та відповідача повністю підтримали позиції, викладені ними у процесуальних заявах по суті справи.

Суд розглянув справу 21.09.2018 в порядку спрощеного провадження

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 мешкає на території смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області.

З 2015 року ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення - будівлі пекарні за адресою: смт. Криве Озеро, вул. Індустріальна, 6, загальною площею 664,90 кв.м.

29.03.2016 Кривоозерська селищна рада ухвалила рішення №9 «Про затвердження податку на майно (в частині податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки)», яким встановлено ставку податку в розмірі нежитлової нерухомості в розмірі 0,5% від заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного року.

27.04.2018 уповноваженою особою ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1422 про визначення ОСОБА_2 податкового зобовязання з податку на нерухоме майно за 2017 рік в сумі 10638,40 гривень за обєктом нежитлове приміщення будівлі пекарні за адресою: Миколаївська область, Кривоозерський район, смт. Криве Озеро, вул. Індустріальна, будинок 6.

Відповідно до ст.265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до ст.266 Податкового кодексу України обєкт оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України не є обєктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

В силу вимог підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об'єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості»).

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1251) «Будівлі промислові», який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. Цей клас включає у себе у тому числі і «Будівлі підприємств харчової промисловості» (код 1252.5).

За таких обставин належне позивачу нежитлове приміщення - будівля пекарні відносяться до нежитлових приміщень групи «Будівлі промислові та склади».

При цьому, диспозиція п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України сформульована таким чином, що виключає будівлі промисловості, з обєктів оподаткування податком на нерухомість, незалежно від того, чи використовуються вони за призначенням у відповідному податковому періоді чи ні.

Щодо застереження відповідача про те, що п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України розповсюджується лише на юридичних осіб, оскільки підприємством може бути лише юридична особа, та не може бути фізична особа, суд вважає висловитися наступним чином.

Пункт «є» жодним чином не повязує виключення будівель промисловості з обєктів оподаткування в залежності від того, кому вони належать фізичним чи юридичним особам. Слово «підприємств» використовується у цій нормі, після прислівника «зокрема», що свідчить про те, що будівлі промисловості підприємств, є лише частиною поняття будівлі промисловості.

До того ж, у цій нормі слово «підприємство» використовується в економічному значенні, як господарський субєкт, який займається виробництвом товарної продукції в промислових масштабах, а не в юридичному, як конкретна організаційно-правова форма юридичної особи передбачена ст.62 Господарського кодексу України.

При такому буквальному тлумаченню п. «є» виходило б, що лише юридичні особи зареєстровані у формі підприємства мають право на виключення власних промислових будівель з обєктів оподаткування податком на нерухомість, а юридичні особи зареєстровані у формі господарських товариств чи кооперативів не мають на це право.

Таке тлумачення цієї норми не відповідає цілям та спрямованості податку на майно.

За своєю економічною суттю податок на майно є податком на розкіш, а не податком на засоби виробництва. Тому, будь-які будівлі, які призначені для промислового виробництва, незалежно від того, хто є їх власником фізичні чи юридичні особи звільняються від оподаткування відповідно до вимог п.п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України.

Крім того, суд враховує правові позиції Верховного Суду, який по аналогічним справам застосував п.п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України до фізичної особи у постановах по справам №822/2624/16 від 31.01.2018 №813/3803/16 від 10.04.2018 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що цех будівля пекарні є будівлями промисловості, та відповідно до п.п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України не є обєктом оподаткування податком на нерухоме майно.

За таких обставин, позов належить задовольнити у повному обсязі, а податкове повідомлення-рішення №0-1422 від 27.04.2017 визнати протиправним та скасувати.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 704,80 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (вул. Ентузіастів, 21,Криве Озеро,Кривоозерський район, Миколаївська область,55104 НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області №0-1422 від 27.04.2018.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) на користь ОСОБА_1 (вул. Ентузіастів, 21,Криве Озеро,Кривоозерський район, Миколаївська область,55104 НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири грн. вісімдесят коп.).

4. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко