Справа № 161/8154/18
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8154/18
Провадження № 2-а/161/378/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Авдійчук О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1В,

представника відповідача ОСОБА_2І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 (Anton Shlee) до поліцейського управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності і визнання протиправним та скасування протоколу про адміністративне затримання.

Свій позов обґрунтовує тим, що у відповідності до постанови від 10.05.2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», оскільки керуючи автомобілем по пр. Соборності в м. Луцьку здійснив поворот праворуч, чим порушив п.8.4 «б» Правил дорожнього руху.

Просив суд скасувати вказану постанову, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, просив надати докази цього; при накладенні адміністративного стягнення були грубо порушенні його права як іноземця, а саме: право на перекладача і адвоката, про що він неодноразово наголошував поліцейським. При цьому, його було також неправомірно затримано та доставлено у відділок поліції.

У звязку з цим вважає оскаржувану постанову незаконною та просив її скасувати, визнати неправомірними дії поліцейського .

Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними та скасування протоколу про адміністративне затримання залишені без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні в решті заявлених вимог позов підтримав з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що поліцейські вжили усіх можливих заходів для забезпечення прав позивача.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2018 року, складеної інспектором поліції ОСОБА_4 вбачається, що позивач керуючи автомобілем по пр.Соборності в м.Луцьку не виконав вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та здійснив поворот праворуч, тим самим порушивши п.8.4 «б» Правил дорожнього руху, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. ).

Згідно ч 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, згідно ч. 1 вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтям 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Водночас кожній особі при накладенні адміністративного стягнення мають бути забезпеченні та дотримання права особи, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Вирішуючи питання стосовно застосування ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд бере до уваги, що в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (Заява № 22750/02 параграф 42), суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частини 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду, не зважаючи на доведення того чи іншого факту порушення особою Правил дорожнього руху, відповідачем повинні були бути забезпеченні права особи, в даному випадку іноземця на перекладача та адвоката. Проте, як слідує із відеозапису з нагрудної камери поліцейського і мобільного телефону позивача, оглянутих в судовому засіданні, вимоги та прохання останнього з цього приводу поліцейським були проігноровані.

Незнайома особа, яка намагалась здійснювати переклад, не може слугувати беззаперечним доказом дотримання права позивача та розуміння тих дій які відбувались з ним. При цьому відомості про його особу та його кваліфікація у жодному із наданих суду документів не зазначена.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

При винесенні постанови інспектором патрульної служби повинні бути з'ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з'ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, показання поліцейських ОСОБА_4, ОСОБА_5, допитаних в якості свідків, які не змогли вказати, ким здійснювався переклад, яка особа його здійснювала і чому не прибув адвокат, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем неправомірно, без дотримання і забезпечення прав позивача на перекладача і адвоката, тобто з грубим порушення вимог ст. 268 КУпАП України та норм міжнародного права.

А тому, за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, з постановленням окремої ухвали для вжиття заходів з метою усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 71, 158, 159, 161, 163, 171-2, 249, 268 КАС України, на підставі ст.268КУпАП, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову патрульного поліцейського управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 від 10 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 (Anton Shlee) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк