Справа № 815/2709/18
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2709/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у якому позивач просить суд скасувати як незаконну постанову №51584039 від 14.07.2016 року державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 14475,25 гривень на підставі виконавчого листа №495/1842/14-ц, виданого 15.06.2016 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року судом даний позов залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 06.07.2018 року судом продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви та надано десять днів на їх усунення.

Ухвалою суду від 27.07.2018 року судом продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

19 вересня 2018 року суд ухвалою поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним позовом та прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№21185/18). Відкрив провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови. Зазначив, що Справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Витребувано у Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №51584039 а також доказів отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Постановою №51584039 від 14.07.2017 року державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було вирішено стягнути з позивача виконавчий збір у сумі 14475,27 гривень. Підставою для стягнення вказаної суми став виконавчий лист №495/1842/14-ц, виданий 15.06.2016 року. Позивач вважає цю постанову незаконною, адже у відповідності до ухвали апеляційного суду Одеської області від 23.11.2017 року була затверджена мирова угода, яка була укладена між ОСОБА_1 (боржником) та ОСОБА_2 (стягувачем). У відповідності до умов вказаної угоди стягувач ОСОБА_2 08.08.2017 року подала до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заяву про відмову від примусового виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/1842/14-ц. У відповідності до постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 01.11.2017 року, виконавчий лист №495/1842/14-ц був повернутий стягувачу ОСОБА_2 Зазначає, що у теперішній час не існує будь-яких законних підстав для стягування з позивача будь-яких сум, у тому числі й виконавчого збору на підставі виконавчого провадження у справі №495/1842/14-ц, адже цієї справи не існує.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача станом на 27.09.2018 року жодних документів до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також пояснила, що оскаржувана нею постанова ВП 51584039 наявна в матеріалах справи та винесена 14.07.2016 року, та що в позовній заяві допустила описку щодо року прийняття.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (тут і в подальшому у редакції станом на дату виникнення правовідносин) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В той же час, на підставі ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Суд зазначає, що 08 липня 2016 року постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження №51584039 з виконання виконавчого листа №495/1842/14-ц, виданого 15.06.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 144752,70 грн.

14 липня 2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову ВП 51584039 (а.с.65), якою стягнуто з ОСОБА_1 14475,27 грн. виконавчого збору.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.11.2017 року по справі №495/3035/16-ц (а.с.32-36) затверджено мирову угоду, за умовами якої, зокрема, відповідач (ОСОБА_2) відмовляється від примусового виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/1842/14-ц від 23 травня 2016 року, про що подає відповідну заяву державному виконавцеві одночасно з поданням цієї мирової угоди до апеляційного суду Одеської області.

08 серпня 2017 року ОСОБА_2 подано до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заяву (а.с.37), згідно якої пише, що у звязку із тим, що відмовляється від примусового виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/1842/14-ц просить передати її заяву до суду для її визнання у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України.

Постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11 листопада 2017 виконавчого листа №495/1842/14-ц, виданого 15.06.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу розмірі 144752,70 грн., повернуто стягувачу (а.с.38).

Суд зазначає, що частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік підстав, за наявності яких виконавчий збір не стягується. Зокрема, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого листа. Так, згідно частини 3 вказаної статті у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Так, відповідно п.п.1, 2 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Із зазначених приписів ст.ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у випадку відмови стягувача від примусового виконання рішення чи у випадку затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення, виконавчий збір підлягає стягненню, а якщо виконавчий збір не стягнуто виконавець зобовязаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи те, що станом на момент прийняття ухвали апеляційного суду Одеської області від 23.11.2017 року по справі №495/3035/16-ц, якою затверджено мирову угоду, однією з умов якої є відмова ОСОБА_2 (стягувача) від примусового виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/1842/14-ц було відкрито виконавче провадження ВП51584039 з примусового виконання вказаного рішення, в межах якого державним виконавцем прийнято оскаржувану постанову, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та правомірність винесення постанови державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову від 14 липня 2016 року ВП 51584039 та вважає за доцільне відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування як незаконної постанови №51584039 від 14.07.2016 року державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 14475,25 гривень на підставі виконавчого листа №495/1842/14-ц, виданого 15.06.2016 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (вул.Леніна, 86, с.Шабо, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67770, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1).

Відповідач - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вул.Миколаївська, 30, м.Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ).

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2018 року.

Суддя О.А. Вовченко

.