Справа № 808/280/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2018 року

справа № 808/280/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронова С.В.

судді: Чепурнов Д.В., Мельник В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року (суддя Батрак І.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 22.06.2018 року) у справі № 808/280/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» (далі по тексту – позивач) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі по тексту – відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.01.2018 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 519630,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 259815,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що суд при прийнятті рішення не врахував, що суб’єкти господарювання ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко» та ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт», які є контрагентами позивача, у своїй діяльності не створюють реальних дій по наданню товару, метою діяльності яких є проведення фіктивних господарських операцій. Апелянт вказував, що господарські операції ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко» та ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт» не є фактичними, оскільки не відповідають основній діяльності контрагента, не встановлено ланцюг отримання товару для майбутнього його використання у господарській діяльності. Апелянт вказував, що контрагенти, з якими позивач мав відносини, не мають виробничих потужностей, не мають трудових ресурсів, не знаходяться за адресою реєстрації. Апелянт вказував, що операції не підтверджені всіма первинними документами, встановлено недоцільність отримання товару. Апелянт зазначив, що при перевірці позивача встановив, що первинні документи, які повинні підтверджувати факт здійснення господарських операцій, складені з порушеннями, інші первинні документи взагалі відсутні, зокрема відсутні докази оплати за отриманий товар, відсутні акти прийому замовленого у контрагентів товару.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий кредит позивачем сформований на підставі виданих контрагентами податкових накладних, контрагенти позивача на момент виконання договорів були платниками податків та спроможні були здійснювати господарські операції, що підтверджується виконанням договорів з закупівлі товарів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що взаємовідносини між позивачем та його контрагентами є фактичними, мають ознаки реальних господарських відносин та мають на меті отримання прибутку шляхом здійснення господарсько-договірних операцій. Суд вказав на відсутність доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з надання товару, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили недобросовісність позивача як платника податків та позбавляли його права на податковий кредит. Суд першої інстанції зазначив, що отримання від ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко» та ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт» сплаву алюмінієвого, дрібняка коксового та інших матеріалів для виробництва металу, за договорами, оплата та використання у власній господарській діяльності підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Встановлено, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України у період з 21.10.2017 року по 16.11.2017 року було проведено камеральну перевірку ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податків за вересень 2017 року, результати якої викладені в акті перевірки №1175/28-10-47-06/00186536 від 16.11.2018 року. У висновках акту вказано, що ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» допустилось порушень абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» та «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України, допустилось порушень пп. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за №159/28289, в результаті чого завищено суму податкового кредиту (рядок 17), суму від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) та суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за вересень 2017 року на суму ПДВ 519630,00 грн.

Не погодившись з висновками акту, 28.11.2017 року ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» було подано до Офісу заперечення на висновки акту перевірки, які залишені без задоволення відповіддю Офісу, що викладено у листі від 09.01.2018 року №726/10/28-10-47-06.

Однак, у період з 06.12.2017 року по 27.12.2017 року у зв’язку з наданням позивачем заперечень на висновки акту №1175/28-10-47-06/00186536 від 16.11.2018 року про результати камеральної перевірки, згідно з пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, що стали предметом заперечень, а саме: дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податковому обліку з ПДВ господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт» за період вересень 2017 року. За результатами перевірки складено акт від 04.01.2018 року №4/28-10-47-06/00186536. У висновках акту, вказано, що ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» допустилось порушень абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України, пп. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за №159/28289, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за вересень 2017 року на суму ПДВ 519630,00 грн.

Підставою для визначення вищевказаних висновків акту, на думку податкового органу, є нереальність здійснення господарських відносин ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт», відсутність об’єктів оподаткування та неможливість реального здійснення операцій.

Відповідно до матеріалів справи, 09.01.2018 року ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» було подано до заперечення на висновки акту перевірки, які залишені без задоволення відповіддю Офісу, викладеною у листі від 11.01.2018 року №1165/10/28-10-47-06.

На підставі висновків акту перевірки від 04.01.2018 року №4/28-10-47-06/00186536 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України 12.01.2018 року було прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за вересень 2017 року на суму 519630,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 259815,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, між ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» та ТОВ «Дніпротехмет» укладено договір поставки №11140792 від 04.12.2014 на придбання товару, асортимент якого, ціна, кількість узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій за вказаним договором надано: додаткову угоду, специфікації, видаткові накладні, рахунки, паспорт якості, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, продукцію оприбутковано на склад позивача, що підтверджено прибутковими ордерами.

За результатами виконання договору, ТОВ «Дніпротехмет» виписало ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» податкові накладні, виписало рахунки-фактури для отримання оплати за поставлений товар.

Позивачем за вказаним договором до складу податкового кредиту віднесено ПДВ за операціями з придбання товару (дрібняк коксовий КМ-1) на суму 169425,70 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Дніпротехмет» (постачальник).

Як встановлено матеріалами справи, між позивачем та ТОВ «Верагруп» укладено договір №11160749 від 12.12.2016 року на придбання феросплавів та інших матеріалів. Відповідно до умов договору асортимент товару, ціна, кількість узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору, постачальник передає товар а покупець з свого боку приймає його та оплачує. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій за вказаним договором надано додаткові угоди, специфікації передбачені договором.

Відвантаження товару здійснювалось на підставі видаткових накладних, рахунків на оплату. Наявні товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, платіжні доручення. За результатами виконання договору, ТОВ «Верагруп» виписало ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» податкові накладні.

Позивачем за взаємовідносинами з ТОВ «Верагруп» до складу податкового кредиту віднесено ПДВ за операціями з постачання сплаву алюмінію вторинного АВ-87 на суму 127866,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Верагруп» (постачальник).

Встановлено, що між ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» та ТОВ «Торговий дім «Комінко» укладено договір поставки №11150708 від 05.11.2015 року.

Відповідно до умов договору №11150708, асортимент товару, ціна, кількість узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору, постачальник передає товар а покупець з свого боку приймає його та оплачує. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій за вказаним договором надано специфікації передбачені договором. Відвантаження товару здійснювалось на підставі видаткових накладних, рахунків на оплату. Наявні товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, платіжні доручення. За результатами виконання договору, ТОВ «Торговий дім «Комінко» виписало ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» податкові накладні, які мають необхідні реквізити та складені відповідно до умов ПК України.

Встановлено, що у вересень 2017 року позивачем за вказаним договором до складу податкового кредиту віднесено ПДВ за операціями з постачання деревини, столярних виробів, дошки, дерев’яної тари та супутньої продукції на суму 118567,06 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Торговий дім «Комінко» (постачальник).

Також, між позивачем та ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт» укладено договір поставки №11170118 від 17.02.2017 року, договір поставки №1170331 від 30.05.2017 року та договір №11170370 на ремонт оргтехніки від 11.07.2017 року. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій за вказаними договорами надано: специфікації, додаткові угоди, видаткові накладні, рахунки, акти надання послуг з поточного ремонту оргтехніки, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, продукцію оприбутковано на склад позивача, що підтверджено прибутковими ордерами.

Відповідно до матеріалів справи, ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» є підприємством важкої промисловості, має власні приміщення, трудові ресурси. Замовлені товари та послуги з ремонту оргтехніки використовувалися у власній господарській діяльності, що підтверджується доказами складського зберігання придбаного товару, виконання інших взятих на себе договірних зобов’язання.

Матеріалами справи та відповідачем не підтверджено, що контрагенти позивача не могли надати поставлені товари, не мали їх у своєму розпорядженні перед передачею ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна».

Твердження акту податкової перевірки не підтверджуються наданими доказами.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Первинний документ згідно з визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містить дві обов’язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Господарська операція – це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов’язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо – безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов’язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Колегія суддів вказує, що господарська операція пов’язана як з фактом підписання договору, так із фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, використання активів у власній діяльності.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов’язкова ознака господарської операції, кореспондується з нормами ПК України.

Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 – 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об’єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують реальність здійснення економічної господарської операції, здійснення договірних відносин за результатами яких відбулась зміна майнового стану платника податків та змінились показники податкового зобов’язання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку позивачем, його виконання тобто отримання послуг для власної діяльності, здійснення оплати, що передбачає передачу коштів від замовника на рахунок виконавця. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків. Позивачем підтверджені витрати, як засіб оплати за отримані від контрагента послуги, наявні докази руху коштів, зміна майнового стану та активів позивачем доведена.

Згідно п. 198.2, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1 - 200.4 ст. 200 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності відображення в податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт», у зв’язку з фактичними підтвердженнями реальності господарських операцій. Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що договори, які діяли між позивачем та ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ Виробничо-комерційне підприємство «Всесвіт», визнаний судом недійсними або розірвані з ініціативи сторін. Податковий орган не наділений правом визначати, які договори є нікчемними, і відповідно до цього не має права створювати певні наслідки з своїх припущень.

Завершальною ознакою по виконанню договору є отримання замовлених послуг та товару та оплата за них, ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» отримало замовлені послуги та товар, який був поставлений, для подальшого виконання інших операцій у металургійному секторі.

Отже, аналізуючи викладені обставини та матеріали справи, встановлено підтвердження реальності здійснення контрагентом позивача господарських відносин, виконання договору. Головною ознакою по комерційній корисності від придбаного товару та отриманих послуг є його використання у своїй власній діяльності. Ознакою дійсності господарських операцій є зміна майнового стану платника податків, у процесі отримання а потім використання товару, майновий стан та наявність активів у позивача змінювалась.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що позивачем правомірно віднесено суми сплачені при отримані товарів до сум валових витрат та правомірно сформовано податковий кредит. Витрати, здійсненні позивачем як засіб оплати за отримані товари підтверджуються копіями платіжних доручень, виникненням у позивача зобов’язання сплатити продавцям кошти.

Довести правомірність своїх дій відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов’язаний суб’єкт владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та вважає, що податковим органом не доведено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення суб’єкту владних повноважень сплаченого судового збору. Також не передбачено повернення судового збору у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 808/280/18 – залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов