Справа № 2540/2669/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 вересня 2018 року Чернігів Справа № 2540/2669/18
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
за участю секретаря Кондратенко О.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства Агат до Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними,
23.07.2018 Приватне акціонерне товариство Агат звернулось до суду з адміністративним позовом до Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо нарахування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених колишнім працівникам, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» і «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 для відшкодування у 2017 році.
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що дії відповідача щодо нарахування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених колишнім працівникам - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 для відшкодування у 2017 році є протиправними, оскільки атестація робочих місць на заводі не проводилась.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 позовну заяву Приватного акціонерного товариства Агат залишено без руху та позивачу надано пятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліку поданої позовної заяви.
Ухвалою суду від 30.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
17.08.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на 2017 рік отриманий ним 20.01.2017, а до суду останній звернувся лише 20.07.2018, тобто с пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
27.08.2018 ухвалою суду, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено до 06.09.2018 на 15.00, у звязку з наданням позивачу часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.
06.09.2018 позивачем подана заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка обґрунтована тим, що позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України, з метою отримання офіційних розяснень, щодо ситуації стосовно атестації робочих місць та листом від 11.12.2017 №2878/0/101-17/283 отримав відповідь, а тому лише після отримання вказаного листа від Міністерства соціальної політики України позивачу стало відомо про порушення його прав і інтересів та наявності підстав для визнання протиправними дій Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України.
В судовому засіданні представник позивача проти залишення даного адміністративного позову без розгляду заперечував, оскільки, на його думку, позивачем строк звернення до суду з даним позовом пропущено з поважних причин, просив поновити строк звернення до суду.
Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду та просив позов залишити без розгляду.
Проаналізувавши адміністративний позов з доданими до нього документами, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення даного адміністративного позову без розгляду, з огляду на таке.
Так, у відповідності до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд вважає, що положення частини 2 статті 122 КАС України слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, що зокрема слід розуміти як спрямованість на створення ситуації упевненості для суб'єкта владних повноважень, як відповідача по справі, стосовно розуміння відсутності у позивача бажання звертатись з відповідним позовом, у тому числі, захищати свої майнові права.
У свою чергу, законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень, при здійсненні управлінських функцій, дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства.
Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.
Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й обєктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.
Також, згідно з частиною 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, за приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».
Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Відповідно до частин 1-3 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
У свою чергу, представник позивача у судовому засіданні, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, послався на лист Міністерства соціальної політики України від 11.12.2017 №2878/0/101-17/283 щодо розяснення стосовно атестації робочих місць, а тому лише після отримання вказаного листа позивачу стало відомо про порушення його прав і інтересів та наявності підстав для визнання протиправними дій відповідача.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на 2017 рік отриманий позивачем 20.01.2017, що підтверджується копією зворотного повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с.108) та не заперечувалося представником позивача і в судовому засіданні, проте до суду останній звернувся лише 23.07.2018, тобто с пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
Позивачем не надано суду жодних належних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали позивачу звернутися за захистом порушеного права у строки, встановлені частиною 2 статті 122 КАС України.
Тобто, обов'язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, про що зазначається та підтверджується доказами, що додаються до заяви про поновлення строку звернення до суду.
Суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».
Враховуючи, що позивачем не наведено підстав обґрунтування причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин.
З урахуванням факту визнання судом неповажними підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування частини 1 статті 121 КАС України.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
За таких обставин, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Агат до Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними підлягає залишенню без розгляду.
Згідно з частиною 4 статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Керуючись статтями 139, 227, 240-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 28.09.2018.

Суддя В.В. Падій