Справа № 810/3947/17
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 вересня 2018 року м. Київ Справа № 810/3947/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши
позовну заявуОСОБА_1
до третя особа:Фастівської районної державної адміністрації, Триліська сільська рада,
провизнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фастівської районної державної адміністрації (далі відповідач-1), Приватного підприємства Аскон (далі відповідач-2), третя особа: Триліська сільська рада, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача-1 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_1 в оренду для ведення особистого селянського господарства в межах Триліської сільської ради Фастівського району Київської області від 20.02.2008 № 169; скасувати рішення Триліської сільської ради Про попереднє погодження виділення земельної ділянки Приватному підприємству Аскон для вирощування сільськогосподарських культур від 27.01.2004 № 3-17-XXIV; визнати недійсною земельну ділянку площею 34,7475 га за кадастровим номером :02:003:0255, яка входить до загальної площі 158,3332 га згідно договору оренди від 13.03.2008, укладеного Фастівською районною державною адміністрацією з Приватним підприємством Аскон; зобовязати відповідача-1 вилучити з договору оренди від 13.03.2008, укладеного Фастівською районною державною адміністрацією з Приватним підприємством Аскон, земельну ділянку площею 34,7475 га за кадастровим номером :02:003:0255 із загальної площі земельних ділянок 158,3332 га; зобовязати Управління Держгеокадастру у Фастівському районі вилучити з договору оренди від 13.03.2008, укладеного Фастівською районною державною адміністрацією з Приватним підприємством Аскон, земельну ділянку площею 34,7475 га за кадастровим номером :02:003:0255 із загальної площі земельних ділянок 158,3332 га; стягнути з відповідача-1 матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 99013,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про: скасування рішення Триліської сільської ради Про попереднє погодження виділення земельної ділянки Приватному підприємству Аскон для вирощування сільськогосподарських культур від 27.01.2004 № 3-17-XXIV; визнання недійсною земельної ділянки площею 34,7475 га за кадастровим номером :02:003:0255, яка входить до загальної площі 158,3332 га згідно договору оренди від 13.03.2008, укладеного Фастівською районною державною адміністрацією з Приватним підприємством Аскон; зобовязання Фастівської районної державної адміністрації вилучити з договору оренди від 13.03.2008, укладеного Фастівською районною державною адміністрацією з Приватним підприємством Аскон, земельну ділянку площею 34,7475 га за кадастровим номером :02:003:0255 із загальної площі земельних ділянок 158,3332 га; зобовязання Управління Держгеокадастру у Фастівському районі вилучити з договору оренди від 13.03.2008, укладеного Фастівською районною державною адміністрацією з Приватним підприємством Аскон, земельну ділянку площею 34,7475 га за кадастровим номером :02:003:0255 із загальної площі земельних ділянок 158,3332 га, відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Фастівської районної державної адміністрації, третя особа: Триліська сільська рада, про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду: доказів сплати позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн; доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом; позовної заяви, яка оформлена у відповідності до вимог пунктів 3 та 5 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (у тому числі шляхом подання обґрунтованого розрахунку моральної шкоди) з урахуванням наведених в ухвалі висновків суду; копії позовної заяви, недоліки щодо форми (змісту) якої усунуто, для її направлення іншим учасникам справи.

13.09.2018 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 про залишення позовної заяви без руху разом з доданими до неї документами.

Вирішуючи питання щодо приведення позивачем позовної заяви у відповідність до вимог статей 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

В ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 про залишення позовної заяви без руху суд, зокрема, звернув увагу позивача на те, що ним не зазначено обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, що стягується, та викладу обставин, якими обґрунтовується вказана позовна вимога.

Посилаючись на положення пунктів 3 та 5 частини пятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд наголосив, що вказані вище недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду позовної заяви, яка оформлена у відповідності до вимог цих правових норм, а саме: шляхом подання обґрунтованого розрахунку моральної шкоди із наведенням викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначенням доказів, що їх підтверджують.

Разом з тим, позовної заяви, недоліки щодо форми та змісту якої усунуто (шляхом подання до суду обґрунтованого розрахунку завданої рішенням відповідача моральної шкоди (з урахуванням наведених в ухвалі висновків суду), а також її копії для направлення іншим учасникам справи, позивачем не приєднано.

При цьому, в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди у сумі 500000,00 грн (в той час як у первинній позовній заяві позивачем зазначено розмір моральної шкоди у сумі 50000,00 грн) позивач стверджує, що зазнав моральних страждань, що виявились у порушенні нормального функціонування організму, нервових розладах та постійному стресі, обумовленому необхідністю здійснення поїздок за адресою відповідача з метою врегулювання спору в позасудовому порядку та відвідування судових засідань в рамках розгляду інших справ.

Водночас, позивачем не наведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи (збільшуючи) розмір моральної шкоди, не надано розрахунку суми, що стягується, та доказів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового звязку між оскаржуваним в рамках даної адміністративної справи рішенням (яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду) та завданою йому моральною шкодою.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху суд звернув увагу позивача на те, що при зверненні до суду з даним позовом розмір судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру повинен складати 640,00 грн.

У звязку з тим, що позивачем не було сплачено судовий збір у наведеному вище розмірі та не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення позивача від його сплати, суд вказав, що недолік позовної заяви в цій частині повинен був усунутий позивачем шляхом подання доказів сплати ним судового збору у розмірі 640,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що на виконання вимог наведеного вище судового рішення позивачем документу про сплату судового збору не долучено та заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на те, в силу положень частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Водночас, як вже зазначалось судом вище, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд наголосив про наявність у позивача обовязку подати до суду докази сплати судового збору за позовну вимогу про визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача від 20.02.2008 № 169, тобто за вимогу немайнового характеру, за яку в силу приписів частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Жодних висновків суду щодо наявності у позивача обовязку сплачувати судовий збір за позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди ухвала про залишення позовної заяви без руху від 20.02.2018 не містить.

При цьому, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження майнового стану позивача та, як наслідок, неможливості сплати ним судового збору за подання даного адміністративного позову, позивачем суду не надано.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху, суд вказав на необхідність подання позивачем доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Як вже зазначалось судом вище, позивач оскаржує в межах даного позовного провадження розпорядження відповідача, прийняте Фастівською районною державною адміністрацією 20.02.2008, в той час як з даною позовною заявою звернувся до суду лише 17.11.2017.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач посилається на те, що фактично строк на звернення до адміністративного суду з даним позовом ним не пропущено, оскільки протиправні дії відповідача, що виявились у позбавленні позивача права на безоплатне отримання у приватну власність відповідної земельної ділянки, є триваючим правопорушенням, а відтак, на думку позивача, до спірних правовідносин не можуть застосовуватись строки звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, позивач вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню строки позовної давності, визначені статтею 238 Цивільного кодексу України.

Водночас, суд наголошує, що саме Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах, у тому числі визначає строки звернення до адміністративного суду.

Суд також звертає увагу позивача на те, що листами Міністерства юстиції України від 01.12.2003 № 22-34-1465 та 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11 (положення яких цитувалися позивачем у його поясненнях від 13.09.2018 в обґрунтування своєчасності звернення до суду) надано роз'яснення, що в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Триваючим адміністративними проступками у свою чергу є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Разом з тим, тлумачення триваючого правопорушення та триваючого проступку здійснюється саме з метою визначення строків притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за Кодексом України про адміністративні правопорушення і жодним чином не співвідноситься зі строками звернення до адміністративного суду, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі покликаний дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин та сприяти досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювати суд і учасників адміністративного процесу добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов'язки.

Відтак, твердження позивача про відсутність у нього будь-яких обмежень щодо строків звернення до адміністративного суду з даним позовом внаслідок тривалості вчиненого відповідачем правопорушення суд вважає необґрунтованими.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з даними автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» ОСОБА_1 зверталась до Київського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом 08.04.2013 (справа № 810/1700/13-а). Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2013, яка набрала законної сили, позовні вимоги, зокрема, про визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці України ОСОБА_1 в оренду для ведення особистого селянського господарства в межах Триліської сільської ради Фастівського району Київської області» від 20.02.2008 № 169 залишено без розгляду (з підстав пропуску строку звернення до суду).

Крім того, як вбачається з доданих до заяви про усунення недоліків позовної заяви судових рішень, а саме: ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.09.2012 у справі № 2а-1027/4212/12, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2013 (провадження № 6-37017са13) та постанови Вищого господарського суду України від 23.06.2016 у справі № 911/899/16, позивач протягом 2012-2016 років вже звертався з позовами до Фастівської районної державної адміністрації, в обґрунтування яких посилався на протиправність прийнятого відповідачем розпорядження від 20.02.2008 № 169.

Таким чином, позивач був обізнаний про винесення відповідачем оскаржуваного рішення щонайменше з 2012 року.

При цьому, суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Зважаючи на те, що позивач неодноразово реалізовував своє право на судовий захист, при цьому, нових належних та допустимих доказів неможливості звернутися до суду з даним позовом у строк, визначений чинним законодавством України, не надав, суд вважає, що підстави для задоволення заяви позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та, як наслідок, його поновлення, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 позивачем у строк, встановлений судом, належним чином не виконано.

У свою чергу в силу приписів частин першої і другої статті 123 та пунктів 1, 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі, якщо позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху в частині подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду або якщо вказані ним у заяві, поданій на виконання вимог такої ухвали, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, позовна заява повертається позивачеві.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Фастівської районної державної адміністрації, третя особа: Триліська сільська рада, про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає поверненню позивачу.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в силу приписів пунктів 10, 17 частини другої статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України заяви та клопотання учасників справи, а також питання про колегіальний розгляд справи суд вирішує у підготовчому засіданні, тобто після прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

У свою чергу згідно з приписами частини девятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, не потребують виклику (повідомлення) сторін, результат їх вирішення суд зазначає в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

Враховуючи положення наведених вище правових норм, клопотання позивача, у тому числі щодо витребування доказів та призначення справи до колегіального судового розгляду, не можуть будуть розглянуті судом на стадії повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Фастівської районної державної адміністрації, третя особа: Триліська сільська рада, про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення матеріальної та моральної шкоди повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати (видати) позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.