Справа № 813/3096/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3096/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м.Львів, вул. Чоловського, 2

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Козак О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

16.07.2018 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 79008, м.Львів, вул.Гонти, 6/10 до Головного управління ДФС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул.Стрийська, 35, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2017.

Ухвалою від 20.07.2018 суддя відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки позивач сплатив єдиний податок з фізичних осіб своєчасно і в повному обсязі. В подальшому зясувалось, що позивач помилково перерахував кошти на інший казначейський рахунок. Позивач вважає, що допущена ним помилка під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Тому дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України. Позивач також посилається на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 у справі №813/4266/17, якою встановлено, що позивач сплатив єдиний податок з фізичних осіб та податковий борг за спірний період у нього відсутній. З цих підстав, позивач вважає, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, відповідач встановив порушення позивачем п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України, що полягало у несвоєчасній сплаті узгодженої суми грошового зобовязання з єдиного податку.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем та є платником єдиного податку з 01.01.1999, відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку субєктом малого підприємництва фізичною особою.

Позивач сплатив єдиний податок з фізичних осіб за спірний період, що підтверджується копією квитанції від 16.01.2017 №0.0.686969796.1.

Проте, позивач при оформленні платіжного документа допустив помилку в коді платежу, де зазначив: 101; НОМЕР_1; Податок на доходи фізичних осіб.

11.10.2017 позивач звернувся із заявою до Личаківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області, в якій просив перезарахувати помилково сплачені грошові кошти на рахунок №0007 у розмірі 640,00 грн. з податку на доходи фізичних осіб на рахунок №0007, призначений для сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Листом ГУ ДФС у Львівській області від 01.11.2017 повідомлено позивача про те, що 23.10.2017 проведено перезарахування коштів в сумі 640 грн. з податку на доходи фізичних осіб в інтегровану картку платника єдиного податку з фізичних осіб. Станом на 23.10.2017 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 числиться переплата по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 249,23 грн.

Відповідач провів перевірку своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб за результатами якої складено акт №011096/13-01-13-12/НОМЕР_1 від 20.10.2017.

На підставі вказаного акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення рішення № від 28.11.2017.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України під податковим боргом розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені вказаним Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з вимогами п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених ПК України.

Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (надалі- БК України).

Так, ч.4 ст.45 БК України передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні (п. 231 ст. 2 БК України). Ведення єдиного казначейського рахунку здійснюється відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 за № 594/6882.

Єдиний казначейський рахунок об'єднує кошти субрахунків, що відкриті в Державному казначействі України (центральний рівень), управлінням Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. На Єдиному казначейському рахунку, відкритому на балансі Державного казначейства України, відображаються операції про рух коштів на рахунках, що відкриті в Державному казначействі України та головних управліннях Державного казначейства України.

Функціонування єдиного казначейського рахунку забезпечує: можливість швидкої мобілізації коштів, які протягом дня надходять на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України, та використання їх для проведення бюджетних видатків і здійснення інших операцій, що не суперечать законодавству України; надання інформації органам законодавчої та виконавчої влади за здійсненими на єдиному казначейському рахунку операціями; оптимальні можливості для прийняття представниками законодавчої та виконавчої влади оперативних рішень щодо забезпечення ефективного використання коштів бюджетів.

Відповідно до положень ч.5 ст.45 БК України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

В ч.5 ст.78 БК України також встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою вказаної статті.

Статтею 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених вказаним Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (ст. 129 ПК України).

Сторонами не оспорюється та обставина, що позивач своєчасно та у повному обсязі, сплатив узгодженні суми грошового зобовязання бюджету. Проте, у платіжному документі про перерахування коштів помилково зазначив рахунок сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Суд вважає, що помилка у реквізитах платежу, яку допустив платник податків при перерахуванні узгодженої суми грошового зобов'язання до державного (місцевого) бюджету в строк, встановлений п. 57.1 ст.57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Тому дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст. 126 ПК України та нарахування пені.

Позиція суду у цій справі відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16.06.2015 та від 02.12.2015.

Суд при розгляді справи також враховує обставини, встановлені постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 у справі №813/4266/17, що набрала законної сили, за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 05.10.2017 №16474/10/13-07-13-12-20.

У вказаному судовому рішенні встановлено, що позивач сплатив єдиний податок з фізичних осіб та податковий борг в нього за спірний період відсутній. Крім цього, також встановлено, що перерахування позивачем на неналежний рахунок суми коштів не вплинуло на виконання ним обовязку платника по сплаті податку.

Відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, відповідач при прийнятті оскарженого податкового повідомлення рішення, не врахував фактичних обставин у спорі, а тому оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст.139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 704 грн. 80 коп., сплаченого відповідно до квитанції №ПН1863 від 16.07.2018.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 28.11.2017.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул.Стрийська, 35, за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 79008, м.Львів, вул.Гонти, 6/10 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене та підписане 28.09.2018.

Суддя А.Г. Гулик