Справа № 812/1206/18
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року справа № 812/1206/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року в справі № 812/1206/18 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 20.03.2018 № Ф-5116-17,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, податковий орган, ГУ ДФС у Луганській області) № Ф-5116-17 від 20 березня 2018 року про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 8602,69 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано спірне рішення податкового органу.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тож на нього покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати вказаний внесок відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Окрім цього, рішенням Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській від 21.04.2016 № позивачу нараховано штраф за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 8823,20 грн, а також пеня в розмірі 7251,97 грн.

За наслідками судового оскарження наведене рішення скасовано в частині нарахування пені в сумі 218,56 грн. У зв'язку з чим у ОСОБА_1 виник обов'язок щодо сплати донарахованих сум штрафних санкцій та пені у загальному розмірі 8604,64 грн.

Відповідно до інтегрованої картки в ІТС «Податковий блок» станом на 01.06.2017 сальдо переплати позивача зі сплати єдиного внеску складало 1,95 грн, за період з 01.06.2017 по 20.03.2018 сплата донарахованих сум штрафних санкцій та пені у розмірі 8604,64 грн не здійснювалась.

У зв'язку з некоректною роботою ІТС «Податковий блок» результати судового оскарження рішення Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 21.04.2016 № відображено в інтегрованій картці 05.02.2018, тому станом на 28.02.2018 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати штрафних санкцій та пені склала 8602,69 грн.

Також апелянт наголошує, що включення населеного пункту, в межах якого платник єдиного внеску здійснює господарську діяльність, до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, не є безумовною підставою для неналежного виконання обов'язків, визначених статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

За таких обставин, податковий орган наголошує на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 у період з 18.02.2003 по 23.02.2015 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Рішенням Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 21.04.2016 № до позивача застосовано штраф у розмірі 1317,64 грн за період з 22.01.2013 до 03.04.2015, штраф у розмірі 253,59 грн за період з 21.01.2015 до 03.04.2015 та нарахована пеня у розмірі 7251,97 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 у справі № 812/613/16, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017, визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 21.04.2016 № в частині нарахування пені в сумі 218,56 грн.

Цим судовим рішенням підтверджено правомірність нарахування позивачу за несвоєчасну сплату єдиного внеску штрафів: за період з 22.01.2013 до 03.04.2015 - у розмірі 1317,64 грн; за період з 21.01.215 до 03.04.2015 - у розмірі 253,59 грн, а також нарахування пені у розмірі 7033,41 грн (7251,97 грн - 218,56 грн). У цьому рішенні також надана оцінка доводам позивача щодо необхідності застосування відповідачем вимог Закону № 1669-VII та розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.02.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» та звільнення ОСОБА_1 від сплати пені та штрафу за цей період, доводи визнані судом необґрунтованими.

Рішенням Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 30.09.2016 № 65-1301 застосовано до позивача штраф у розмірі 1317,64 грн за період з 22.01.2013 до 03.04.2015, штраф у розмірі 253,59 грн за період з 21.01.2015 до 03.04.2015 та нарахована пеня у розмірі 7033,41 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 у справі № 812/1240/16, яка в апеляційному та касаційному порядку не оскаржена та набрала законної сили 04.01.2017, визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 30.09.2011 № 65-1301.

У вказаній справі встановлено, що рішення Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 30.09.2016 № 65-1301 прийнято з тих самих підстав, за той самий період, що й попереднє їх рішення від 21.04.2016 № , суми штрафів ідентичні, а розмір нарахованої пені зменшено на 218,56 грн, з урахуванням постанови суду від 18.08.2016 у справі № 812/613/16. Судом визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 30.09.2016 № 65-1301 у зв'язку з тим, що Законом № 2464-VІ та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не передбачено такого обґрунтування для прийняття нового рішення податковим органом як постанова суду, що набрала законної сили, та відкликання попереднього рішення, зміненого судом. Отже, оскаржене рішення від 30.09.2016 № 65-1301 про застосування до позивача за несвоєчасну сплату єдиного внеску штрафів та пені прийнято Рубіжанською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області всупереч вимог Закону № 2464-VІ та Інструкції № 449. Цим рішенням фактично повторно застосовані до ОСОБА_1 штрафні санкції та пеня з тих самих підстав, що й у рішенні від 21.04.2016 № . Це суперечить вимогам статті 61 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з актом від 05.12.2017 № 2329-07, складеним за результатами проведення звірення розрахунків платника ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 04.12.2017, позитивне сальдо розрахунків з єдиного внеску станом на 01.01.2017 складає 1,95 грн, станом на 04.12.2017 - 8825,15 грн.

Відповідно до службової записки від 05.02.2018 № 270/12-32-13-03 06 вересня 2017 року в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) ОСОБА_1 було знято не нараховану в ІКП штрафну санкцію в сумі 1571,23 грн та пеню в сумі 7251,97 грн, в результаті чого виникла неправомірна переплата в загальному розмірі 8825,15 грн, з урахуванням переплати в сумі 1,95 грн на початок 2017 року. З метою приведення у відповідність ІКП позивача відділ адміністрування податків і зборів з фізичних осіб і єдиного внеску на території обслуговування Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області просив надати дозвіл на внесення штрафної санкції в сумі 3142,46 грн та пені в сумі 14285,38 грн в ІКП платника через АІС «Податковий блок»/Облік платежів/Ведення операцій.

Відомостями з ІКП станом на 31.01.2018 підтверджено, що за ОСОБА_1 обліковувалась переплата по сплаті єдиного внеску у сумі 8825,15 грн. На підставі службової записки від 05.02.2018 № 270/12-32-13-03 відбулося коригування щоквартальних нарахувань по єдиному внеску, внаслідок чого позивачу збільшено щоквартальні нарахування по єдиному внеску на загальну суму 17427,84 грн, зменшено переплату на загальну суму 8825,15 грн, заборгованість позивача по сплаті недоїмки за вказаним платежем становить 8602,69 грн.

На підставі відомостей ІКП податковим органом сформовано та скеровано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2018 № Ф-5116-17, якою визначено, що станом на 28.02.2018 ОСОБА_1 має борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску у сумі 8602,69 грн.

Позивач 10.04.2018 подав до ГУ ДФС у Луганській області заяву про звільнення від обов'язку сплати єдиного внеску на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції.

Листом від 18.04.2018 № Б0/25/12-32-13-11 податковий орган відмовив позивачу у звільненні від обов'язку сплати єдиного внеску за заявою від 10.04.2018.

Вважаючи, що відсутні законні підстави для формування ГУ ДФС у Луганській області вимоги № Ф-5116-17 від 20 березня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно зі ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Статтею 25 Закону № 2464-VI визначено заходи впливу та стягнення:

- рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (частина перша);

- суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина третя);

- орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частина четверта);

- на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята);

- орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини одинадцятої).

Вказаний розмір штрафних санкцій діє з 01.01.2015, до 01.01.2015 штраф за несвоєчасну сплату єдиного внеску застосовувався у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

- нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (частина тринадцята);

- про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (частина чотирнадцята);

- рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом. Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки (абзаци 1 та 4 частини 15).

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, (далі - Інструкція № 449).

Пунктом 1 розділу VI Інструкції № 449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції № 449 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Таким чином, за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності за платником боргу по сплаті єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу, яка повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів і пені.

Матеріалами справи підтверджено, що за позивачем на час формування вимоги про сплату боргу від 20.03.2018 № Ф-5116-17 обліковувався борг по сплаті штрафних санкцій та пені на підставі рішення Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 21.04.2016 № , борг по сплаті недоїмки - відсутній. Застосування штрафів та нарахування пені пов'язані з виникненням та сплатою недоїмки. Відповідно, суд дійшов висновку, що за правилами, встановленими Законом № 2464-VI та Інструкцією № 449, відповідач мав право включати таку суму штрафів та нарахованої пені до вимоги про сплату боргу. При цьому вимога має містити відомості про суми штрафів і пені.

Натомість, всупереч вищевикладених вимог чинного законодавства, суми заборгованості по сплаті штрафів та пені включені відповідачем до вимоги про сплату боргу від 20.03.2018 № Ф-5116-17 як недоїмка, що є неприпустимим.

Податковий орган дотримується позиції, що вимогу сформовано на підставі інформаційної системи органу доходів і зборів - ІКП. Саме в ІКП позивача суми штрафів та пені за рішенням Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 21.04.2016 № відображені як недоїмка. Відповідно з боку відповідача відсутні порушення чинного законодавства під час формування вимоги про сплату боргу від 20.03.2018 № Ф-5116-17.

Суд спростовує доводи апелянта з цього приводу з наступних підстав.

Як вже вказано, відповідно до частини третьої статті 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій. Таким чином, погашення позивачем заборгованості за рішенням Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 21.04.2016 № , яка відображена в ІКП позивача та вимозі про сплату боргу від 20.03.2018 № Ф-5116-17 як недоїмка, призведе до нарахування на таку суму «недоїмки» пені та застосування штрафних санкцій, тобто до повторного застосування заходів впливу до платника. Разом з тим, Законом № 2464-VI така можливість не передбачена.

Під час судового розгляду встановлено, що вимога про сплату боргу від 20.03.2018 № Ф-5116-17 не відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та підлягає скасуванню.

Крім того, Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII), згідно зі ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

На виконання Закону № 1669-VII були прийняті розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року від 02.12.2015 № 1275-р, якими затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. У ці переліки включено, зокрема, м. Рубіжне Луганської області, на території якого позивач перебуває на податковому обліку.

Частиною 4 статті 11 Закону № 1669-VII було внесено зміни до Закону № 2464-VI, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.»

Цей пункт у подальшому було перейменовано на 9-4.

У свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім'ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів;

6) пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі;

7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи;

8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред'явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;

9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;

10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей;

11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску;

12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу відповідача на той факт, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону.

З огляду на дію зазначеної норми, судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 14.04.2014 по 03.04.2015 звільнявся від виконання обов'язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI.

При цьому, відповідно до матеріалів справи позивач звертався до податкового органу із заявою від 10.04.2018 про звільнення від сплати єдиного внеску на період АТО. При цьому, законодавцем не передбачено виконання платником будь-яких додаткових умов для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску, окрім перебування на обліку відповідного податкового органу та звернення із заявою про звільнення від відповідальності у наведені вище строки. Тому, посилання ГУ ДФС у Луганській області на відсутність в ОСОБА_1 сертифікату Торгово-промислової палати України на підтвердження настання обставин непереборної сили, суд спростовує як таке, що суперечить чинному законодавству.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів для реалізації права на звільнення від відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Тому погоджується з позицією суду першої інстанції щодо необхідності скасування вимоги Головного управління ДФС у Луганській області № Ф-5116-17 від 20.03.2018 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування через її невідповідність нормам чинного законодавства.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року в справі № 812/1206/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 20.03.2018 № Ф-5116-17 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року в справі № 812/1206/18 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук