Справа № 643/5461/17
Суддя: Харченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/5461/17
Номер провадження 2-а/643/192/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря Горборукової М.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

25.04.2017. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просить визнати протиправною відмову УПФУ в Московському районі м. Харкова щодо здійснення донарахування та виплати йому підвищення до пенсії «дитині війни», який було встановлено ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком з листопада 2011 р. по грудень 2014 р. включно, та зобовязати донарахувати та виплатити різницю між 30% від мінімальної пенсії за віком та отримання ним щомісячними підвищеннями з листопада 2011 р. по грудень 2014 р. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25 березня 2011 року Московським районним судом м. Харкова було ухвалено постанову по справі № 2-а-2800/2011 за його адміністративним позовом до УПФУ в Московському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії, якою задоволено його позов і зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, як особі, що має статус «дитина» війни, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати з 09.08.2010 р. з подальшим перерахунком його пенсії відповідно до діючого законодавства. Згідно з довідкою про розмір перерахованої та виплаченої позивачу пенсії від 08.04.2016 р. позивач отримував пенсію з надбавкою у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як було передбачено ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», лише до жовтня 2011 року включно, після чого йому знову було зменшено розмір підвищення. Листом УПФУ в Московському районі м. Харкова від 08.04.2016 р. № 198/Т-3 позивачу було повідомлено, що починаючи з 01.11.2011 р. йому було здійснене підвищення «дитини війни» відповідно до підзаконних нормативно-правових актів, а саме Постанов КМУ. Оскільки судовим рішенням було зобовязано відповідача перерахувати пенсію позивача з підвищенням, передбаченим ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», він в березні 2017 р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та доплату відповідної надбавки у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком з листопада 2011 р. по грудень 2014 р. Листом від 23 березня 2017 р. позивача повідомлено про те, що підвищення до пенсії йому нараховано відповідно до чинного законодавства, тому він звернувся до суду. Вважає, що відмова у донарахуванні та доплати йому неотриманого ним підвищення до пенсії, як особі, на яку поширюється дія ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною з наступних підстав. Зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині надання КМУ повноважень встановлювати розмір надбавки «дітям війни» було внесене лише в 2014 році, а позивачу надбавка на підставі судового рішення за підзаконним нормативно-правовим актом нараховувалася з 2011 року. 25 березня 2011 року Московським районним судом м. Харкова було ухвалено постанову по справі № 2-а-2800/2011 за адміністративним позовом позивача до УПФУ в Московському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії, яким задоволено його позов та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, як особі, що має статус «дитина війни», з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати з 09.08.2010 р. з подальшим перерахунком його пенсії відповідно до діючого законодавства. Однак пенсію з надбавкою у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, як було передбачено ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», він отримував лише до жовтня 2011 року, після чого знову було зменшено розмір підвищення.

Ухвалою суду від 23.05.2017 року справа прийнята до провадження (а.с.11).

Ухвалою суду від 17.01.2018 року справа передана на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року адміністративна справа передана до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 року адміністративна справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, вважають, що зазначені позовні вимоги не є похідними з постанови суду від 25 березня 2011 року, а є новими позовними вимогами. З заявою про судовий контроль стосовно виконання зазначеної постанови до суду не зверталися.

Відповідач в судове засідання не зявився, направили суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком від 06.11.1996 у розмірі 2906,93 грн. довічно. Закон України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями), встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. 10.02.2011 року на адресу управління надійшло рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2010 року по справі № 2-12938/10. Судовим рішенням зобовязано управління Пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за 2009 рік з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року. Постанову суду виконано, пенсію перераховано. Доплату по проведеному перерахунку за постановою суду за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1240,20 грн. нараховано та виплачено у березні 2011 року. 18.04.2011 року на адресу управління надійшла постанова Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2011 року по справі № 2-а-2800/2011 (скорочене провадження). Постановою суду зобовязано управління Пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, починаючи з 09.08.2010 року з подальшим перерахунком пенсії відповідно до діючого законодавства. Відповідача зобовязано виконати постанову негайно. Постанову суду виконано, пенсію перераховано. Доплату по проведеному перерахунку за постановою суду за період з 09.08.2010 року по 31.05.2011 року в сумі 1273,46 грн. нараховано та виплачено у червні 2011 року. З 01.07.2011 року нарахування пенсії проводилося із урахуванням підвищення «дитини війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до 01 січня 2015 року) дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Пунктом 34 розділу 1 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року, який набув чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме: у частині першій статті 6 цього Закону слова «у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни» замінено словами «у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» у 2012 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» у 2013 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. З 01.01.2012 року підвищення «дитини війни» виплачується згідно п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановлено законом, для осіб, які втратили працездатність. З 24.04.2014 року Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та встановлено підвищення дітям війни у розмірі 66,43 грн. У висновках п.п.2.1. п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року, зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, гарантоване статтею 48 Конституції України. Листом від 08.04.2016 року № 198/Т-3 заявнику були надані пояснення щодо порядку розрахунку його пенсії з 01.04.2016 року та пояснення стосовно виконання судових рішень щодо підвищення дітям війни. До відповіді була надана довідка про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за період з 01.01.2011 року по 31.03.2016 року з урахуванням підвищення дітям війни по виконанню судових рішень. На сьогодні, позивачу підвищення до пенсії проводиться у розмірі 66,43 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (в редакції від 24 квітня 2014 року) та виплачується разом з основним розміром пенсії, а тому на даний час нараховувати підвищення до пенсії за період з 2011 року по грудень 2014 року немає підстав. Також, враховуючи зміст позовних вимог, зазначили, що позивач звернувся до суду із вимогами щодо невиконання (неповного виконання) відповідачем постанови Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2011 по справі № 2а-2800/2011), яка вступила в законну силу. Таким чином, позивач, звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, порядок розгляду якого визначений в ст.ст. 382, 383 КАС України. Таким чином, позивач, звертаючись до суду із вищевказаною вимогою, на думку відповідача, фактично просить зобовязати його виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів ст. 14 та 370 КАС України повинно виконуватися без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень. Суд не вправі зобовязувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обовязковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі. Чинним законодавством України не передбачено права суду приймати рішення про зобовязання виконувати інше рішення суду. Вимоги про зобовязання відповідача виконати постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2011 по справі № 2-а-2800/2011 за своїм змістом не є позовними вимогами в розумінні ст. 160 КАСУ і суд не має права розглядати дані вимоги в межах позовного провадження, що свідчить про те, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 п.4 ст. 238 КАС України. Просили закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (а.с.18, 58-62).

Суд, заслухавши думку позивача та його представника, які заперечували проти клопотання відповідача про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що з 06.11.1996 р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком у розмірі 2906,93 грн. довічно.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2011 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова; зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, починаючи з 09.08.2010 року з подальшим перерахунком пенсії відповідно до діючого законодавства. Відповідача зобовязано виконати постанову негайно. Постанова набрала законної сили.

Як вбачається з позовної заяви, підставою для звернення з цим позовом до суду із вищевказаними позовними вимогами слугувало те, що відповідачем був проведений перерахунок пенсії позивача та зроблена доплата по проведеному перерахунку за постановою суду за період з 09.08.2010 року по 31.05.2011 року в сумі 1273,46 грн. нараховано та виплачено у червні 2011 року.

З 01.07.2011 року нарахування пенсії проводилося із урахуванням підвищення «дитини війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до 01 січня 2015 року) дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 34 розділу 1 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року, який набув чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме: у частині першій статті 6 цього Закону слова «у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни» замінено словами «у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» у 2012 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» у 2013 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

З 01.01.2012 року підвищення «дитини війни» виплачується згідно п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановлено законом, для осіб, які втратили працездатність. З 24.04.2014 року Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та встановлено підвищення дітям війни у розмірі 66,43 грн.

Оскільки постановою суду від 25 березня 2011 року було зобовязано відповідача перерахувати пенсію ОСОБА_1 з підвищенням, передбаченим ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», він в березні 2017 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та доплату йому відповідної надбавки у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком з листопада 2011 р. по грудень 2014 р.

Листом від 23 березня 2017 року позивача було повідомлено, що підвищення до пенсії йому нараховано відповідно до чинного законодавства.

Суд вважає, що позивач фактично звернувся із вимогою щодо невиконання (неповного виконання) відповідачем судового рішення, яке вступило в законну силу, та порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судового рішень в адміністративних справах, порядок розгляду якого визначений в ст. 383 КАС України.

Стаття 383 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах, це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі чи інших заінтересованих осіб. У силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобовязати субєкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обовязки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

За приписами ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку предявлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення в будь-який час після проголошення постанови. Така заява (клопотання) передається судді, який розглядав справу і розглядається в межах того самого провадження. Нова адміністративна справа не оформлюється. У цьому випадку строк для надання звіту встановлюється ухвалою суду. Цією ухвалою може одночасно призначатися судове засідання для розгляду звіту субєкта владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, суд вважає, що позивач, звертаючись до суду із вищевказаною вимогою, фактично просить зобовязати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили, і в силу вимог ст.ст. 14 та 370 КАС України повинно виконуватися без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень. Суд не вправі зобовязувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обовязковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі. Чинним законодавством України не передбачено права суду приймати рішення про зобовязання виконувати інше рішення суду.

Вимоги про зобовязання відповідача виконати постанову Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2011 року по справі № 2-а-2800/2011 за своїм змістом не є позовними вимогами в розумінні ст. 160 КАС України і суд не має права розглядати ці вимоги в межах позовного провадження, що свідчить про те, що провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про можливість закрити провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 238 ч.1 п.4, 241-243, 248, 250 КАC України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухавала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили ухвалою за наслідками апеляційного провадження.

Повна ухвала суду складена 27 вересня 2018 року.

Суддя Харченко А.М.