Справа № 826/15942/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 вересня 2018 року №826/15942/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., суддів Аблова Є.В., Мазур А.С., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиКабінету Міністрів України Міністерство освіти і науки України, Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара
провизнання незаконною та нечинною постанови від 07.06.2017 №397,
за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Божка В.Г.,

представника третьої особи (Міністерства освіти і науки України) - Шилан Д.О.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 вересня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №397 "Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 1997 року №526" та скасування її.

Так, ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №826/15942/17, залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство освіти і науки України та Дніпропетровський національний університет імені Олеся Гончара, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що позивач працював викладачем у Дніпропетровському педагогічному коледжі Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, однак Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №397 "Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 1997 року №526" даний навчальний заклад, де працював позивач, було виключено з мережі вищих та професійних навчальних закладів у розділі «Дніпропетровська область». Так, посилаючись на відсутність механізму реалізації постанови від 07.06.2017 №397, позивач наголошує на порушенні його права на працю, оскільки його робоче місце було виключено.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що після прийняття Бюджетного кодексу України виникли протиріччя в організаційно-правових основах функціонування педагогічного коледжу у структурі університет імені Олеся Гончара, оскільки фінансування університету здійснюється з державного бюджету, а фінансування коледжу з обласного бюджету згідно зі статтею 90 Бюджетного кодексу України. Таким чином, виділення зі складу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара - Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара мало на меті усунення зазначених протиріч. Разом з тим, у зв'язку зі створенням Дніпропетровською обласною радою комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровської обласної ради», існування двох навчальних закладів однакового профілю, які потребують фінансування з одного джерела (обласний бюджет) є недоцільним. При цьому, права позивача не були жодним чином порушені, оскільки останньому було запропоновано переведення на роботу до Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровської обласної ради.

Під час судового розгляду справи провадження у справі неодноразово зупинялось згідно із приписами статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із заявленими позивачем відводами головуючому судді та колегії судів. Також вирішувалось питання щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови, в результаті чого ухвалою суду від 30.05.2018 у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Педагогічне училище Дніпропетровського національного університету створене у 1997 році. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.1997 №526 «Про вдосконалення мережі вищих та професійно-технічних навчальних закладів» та наказу Міністерства освіти України від 20.06.1997 №218 «Про реформування мережі в вищих навчальних закладів, підпорядкованих Міністерству освіти» у 1997 році було створено Педагогічне училище Дніпропетровського державного університету на базі Дніпропетровського педагогічного училища, що ліквідується.

Наказом Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара від 26.12.2008 №945 педагогічне училище Дніпропетровського національного університету перейменовано у Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара.

На підставі наказу від 01.09.1998 №66-к ОСОБА_1 з 01.09.1998 працював в Дніпропетровському педагогічному коледжі Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на посаді викладача.

За рішенням Дніпропетровської обласної ради сьомого скликання п'ятою сесією від 29.07.2016 було створено комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровської обласної ради».

У зв'язку зі створенням Дніпропетровською обласною радою та державною реєстрацією комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський педагогічний коледж», Вчена рада Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара прийняла рішення від 20.10.2016 №4 про припинення діяльності Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара в структурі університету.

Наказом Дніпропетровського Національного університету імені Олеся Гончара від 05.07.2017 №189 було прийнято рішення припинити з 01.01.2018 діяльність Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара.

Наказом від 11.07.2017 №1011 Міністерство освіти і науки України підтримало пропозицію Дніпропетровського Національного університету імені Олеся Гончара щодо припинення діяльності структурного підрозділу та визнало таким, що втратив чинність додаток 3 до Наказу Міністерства освіти України від 20.06.1997 №218 «Про реформування мережі вищих навчальних закладів, підпорядкованих Міністерству освіти» у частині створення педагогічного училища Дніпропетровського державного університету на базі Дніпропетровського педагогічного училища, що ліквідується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №397 "Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 1997 року №526" Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара було виключено з мережі вищих та професійних навчальних закладів у розділі «Дніпропетровська область».

Позивач не погоджуючись із постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №397 "Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 1997 року №526", вважаючи, що було порушеного його право на працю, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Одним з основних завдань Кабінету Міністрів України відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» є здійснення управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України (частини перша та друга статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 32 Закону України «Про вищу освіту» Діяльність вищого навчального закладу провадиться на принципах автономії та самоврядування.

Вищі навчальні заклади мають рівні права, що становлять зміст їх автономії та самоврядування, у тому числі мають право утворювати, реорганізовувати та ліквідовувати свої структурні підрозділи (пункт 14 частини другої статті 32 Закону України «Про вищу освіту».

Частиною першою статті 36 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що Вчена рада є колегіальним органом управління вищого навчального закладу, який утворюється строком на п'ять років, склад якого затверджується наказом керівника вищого навчального закладу протягом п'яти робочих днів з дня закінчення повноважень попереднього складу вченої ради.

Згідно з пунктом 6 частини другої зазначеної статті, Вчена рада вищого навчального закладу ухвалює за поданням керівника вищого навчального закладу рішення про утворення, реорганізацію та ліквідацію структурних підрозділів.

Як вбачається з матеріалів справи, Вчена рада Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара прийняла рішення від 20.10.2016 №4 про припинення діяльності Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара в структурі університету у зв'язку зі створенням Дніпропетровською обласною радою та державною реєстрацією комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський педагогічний коледж».

На виконання рішення Вченої ради Дніпропетровським Національним університетом імені Олеся Гончара було прийнято наказ від 05.07.2017 №189 про припинення з 01.01.2018 діяльності Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, який було погоджено з Міністерством освіти України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу від 11.07.2017 №1011 про припинення діяльності структурного підрозділу «Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара».

Відповідно, Міністерством освіти та науки України було розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.1997 №526».

Матеріалами справи підтверджується, що зазначений проект, був погоджений без зауважень з Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та Міністерством фінансів України; отримав висновок Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи. Також в матеріалах справи наявна довідка щодо відповідності проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.1997 №526» зобов'язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського союзу.

Після прийняття постанови від 07.06.2017 №397 "Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 1997 року №526" на засіданні уряду, постанова була опублікована в газеті «Урядовий кур'єр» 13.06.2017 №107, «Офіційний вісник України» від 23.06.2017 №49 та набрала чинності з дня опублікування.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Дніпропетровським Національним університетом імені Олеся Гончара в межах своїх повноважень, передбачених статтями 32 та 36 Закону України «Про вищу освіту» було прийнято рішення про припинення діяльності Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара з 01.01.2018, внаслідок чого Кабінетом Міністрів України з дотриманням передбаченої законом процедури було прийнято постанову від 07.06.2017 №397.

При цьому, суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №397 не оскаржується власне суб'єктами, відносно яких вона прийнята .

Разом із тим, звертаючись до суд позивач наголошує на тому, що при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено його право на працю відповідно до статті 43 Конституції України.

Так, відповідно до приписів статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

На думку позивача, незаконне звільнення обумовлене прийняттям постанови №397.

Так, суд вважає дані твердження позивача необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №397 обумовлено неможливістю одночасного фінансування двох навчальних закладів однакового профілю, однакового рівня акредитації з одного джерела - обласного бюджету, а саме фінансування навчального закладу де працює позивач та створеного за рішенням Дніпропетровської обласної ради комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровської обласної ради».

При цьому, посилання позивача на недостовірність інформації, що міститься в експертному висновку від 30.05.2017 до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 1997 року №526» та матеріалів до нього, не беруться судом до уваги, адже позивачем помилково зазначено, що в експертному висновку вказано, що коледж фінансується з державного бюджету.

Як вбачається з тексту даного експертного висновку, Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара фінансувався саме з обласного бюджету, про що також зазначає позивач у своїй позовній заяві, при цьому, як вказано судом вище, одночасного фінансування двох навчальних закладів однакового профілю, однакового рівня акредитації з одного джерела - обласного бюджету є неможливим.

Також, суд звертає увагу, що позивача було повідомлено про майбутнє вивільнення з посади, оскільки з 01.01.2018 займана позивачем посада буде скорочена у зв'язку з припиненням фінансування Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара та повідомлено також про можливість продовжити викладацьку діяльність в Дніпропетровському педагогічному коледжі.

Доказів відмови позивачеві у працевлаштуванні на підставі оскаржуваної ним постанови, суду не надано. А відтак, позивачем не доведено наявність у нього порушеного права.

Беручи до уваги наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а доцільність прийняття оскаржуваної ним постанови підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, крім того, в процесі розгляду адміністративної справи не встановлено порушення права позивача на працю.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Аблов Є.В.

Мазур А.С.

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2018