Справа № 2-а-7561/2010
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2010-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
№ 2 - а- 7561/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2010 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді - Завадської О.П.

при секретарі Поважнюк О.Б.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної автомобільної інспекції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання неправомірною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

09 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відділу державної автомобільної інспекції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання неправомірною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ВХ № 251725 від 30 листопада 2010 року, якою її визнано винною за порушення вимог ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що вона ЗО листопада 2010 року о 10 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. Гагаріна та вул. Камянецькій м. Хмельницького, не переконалась, що не створить перешкод в русі іншим учасникам дорожнього руху та не надала перевагу в русі водію автомобіля, який рухався на зустріч та за відсутність полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності. Дану постанову вважає незаконною, тому що вона не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки аварійної ситуації на дорозі вона не створила, при складанні протоколу свідки не залучались, фото та відео зйомки не проводились, вона предявила поліс обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 листопада 2010 року та талон обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В діях працівника міліції вбачає упередженість, так як спочатку її звинуватили в порушенні правил проїзду перехрестя, однак після того, як її заперечення не були спростовані, віднайшли нове обвинувачення, тому в постанові призначили покарання лише за одне з двох порушень.

Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду невідомі. Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративне правопорушення серії ВХ № 251725 від 30 листопада 2010 року позивачку визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї штраф у розмірі 425 грн. за те, що вона 30 листопада 2010 року о 10 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. Гагаріна та вул. Камянецькій м. Хмельницького, не переконалась, що не створить перешкод в русі іншим учасникам дорожнього руху та не надала перевагу в русі водію автомобіля, який рухався на зустріч та за відсутність договору страхового полісу цивільної відповідальності. При цьому інкриміновані позивачці адміністративні правопорушення були кваліфіковані лише за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складанні протоколу серії ВХ1 № 084001 від 30 листопада 2010 року і в подальшому постанови серії ВХ № 251725 від 30 листопада 2010 року порушення правил проїзду перехрестя та відсутність страхового полісу кваліфіковані відповідачем за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в той час як дана правова норма стосується тільки порушення, яке заключається в керуванні транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не предявили чи не передали для перевірки поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката „Зелена картка), а покарання у вигляді штрафу визначено у найменшому розмірі, як передбачено санкцією цієї статті.

Дані обставини зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВХ1 № 084001 від 30 листопада 2010 року, при складанні якого позивачка заперечила вчинення інкримінованих їй адміністративних порушень, відео та фотозйомка не здійснювались, свідки не залучались.

В судовому засіданні позивачкою предявлено поліс № ВЕ/8208781 обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого 26 листопада 2010 року, талон серії СЙ/184989 обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого 26 листопада 2010 року, спеціальний знак до полісу ВЕ/8208781.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не предявили чи не передали для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, талона до нього, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом, а у випадках, передбачених законодавством, належно оформленого дорожнього (маршрутного) листа або документів на вантаж, що перевозиться, ліцензійної картки на транспортний засіб, так само поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката „Зелена картка), передбачене покарання у виді штрафу у розмірі від двадцяти пяти до пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобівзагального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, необладнаними технічними пристроями,що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а гак само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, не доведено склад адміністративного правопорушення, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необєктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивачки не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 138, 159 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. ст. 33, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВХ № 251725 від 30 листопада 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя