Справа № 826/2713/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2018 року

Київ

справа №826/2713/16

адміністративне провадження №К/9901/62513/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Бевзенка В.М., Желтобрюх І.Л., перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2018 року на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної реєстраційної служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2018 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність МЮ України, ПФ України, Департаменту ДВС МЮ України, Лівобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві, що проявилася в невиконанні в повному обсязі односторонньої декларації Уряду України, надісланої до Європейського суду з прав людини про зобов'язання Уряду України виконати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2010 у справі №2а-353/10, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.04.2011, з урахуванням ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2011 про роз'яснення постанови, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2013, які ще підлягають виконанню.

Визнано протиправною бездіяльність Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Сіренка С.В., МЮ України, ПФ України, Департаменту ДВС МЮ України, Лівобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві, що проявилася в порушенні та недотриманні тримісячного строку взятих зобов'язань Урядом України щодо виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2010 у справі №2а-353/10.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту ДВС МЮ України, Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Сіренка С.В., МЮ України, що проявилася в непідготовці та ненадісланні вимоги державного виконавця до МЮ України, Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, КМ України, ПФ України, Лівобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві про вжиття заходів щодо проведення перерахунку і виплати пенсій ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Зобов'язано Департамент ДВС МЮ України, МЮ України вжити заходів щодо підготовки та надіслання вимоги державного виконавця до МЮ України, Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, КМ України, ПФ України, Лівобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві про вжиття заходів щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_4 пенсії (державної та додаткової) за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно рішення Дарницького районного суду м. Києва відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в рамках рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2015 по заяві № 64511/12 справа «Щічка та інші проти України», в межах якої було розглянуто заяву №59968/13 «Ляхутіна проти України».

Зобов'язано МЮ України, ПФ України, Лівобережне об'єднане УПФУ в м. Києві виконати в повному та фактичному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2015 по заяві № 64511/12 справа «Щічка та інші проти України» щодо стягувача - ОСОБА_4 в частині повного та фактичного виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2010 у справі №2а-353/10, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.04.2011, з урахуванням ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.201, про роз'яснення постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2013.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, МЮ України звернулося з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено: особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець не передбачив та обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2018 року на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної реєстраційної служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді В.М.Бевзенко

І.Л.Желтобрюх