Справа № 339/165/18
Суддя: Головенко О. С.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/165/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2018 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Ганчар Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальону УПП в Чернівецькій області Бельмеги Олександра Васильовича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
встановив:
ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову ВР №084052 від 05.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.
Вимоги обґрунтовує тим, що 05.05.2018р. близько 17 год. 50 хв. його на автодорозі Н010, 211 км Кіцманського району Чернівецької області зупинили працівники поліції та повідомили, що він здійснив обгін транспортного засобу, порушивши вимоги горизонтальної розмітки, зокрема п.п.8.5.1. ПДР.

Заперечуючи таким твердженням, пояснив, що здійснив обгін автомобіля, який рухався зі швидкістю 20-25 км/год., керуючись вимогою розділу 34 ПДР, в якому вказано, що як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху дозволяється перетинати лінію 1.1. для обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю 30 км/год.
Після чого поліцейський запропонував переглянути відео, в якому зафіксовано, що він здійснив обгін автомобіля, що рухався в колоні. Однак після переглянутого відео, де видно, що він здійснив обгін одного транспортного засобу, який рухався зі швидкістю 20-25 км/год., працівник поліції змінив свої твердження та став стверджувати, що він порушив правила обгону, перетнувши горизонтальну розмітку.
На його заперечення, що він не згідний з порушенням, відповідач не звертав увагу та виніс постанову. При складані постанови інший працівник поліції у грубій формі стверджував, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та почав залякувати проходженням огляду.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку та надали відзив на позов.
Позивач та його представник в судове засідання не з"явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи .
Як зазначено в ч.3 ст. 268 КАСУ, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді. Зі змісту відзиву Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, підписаного представником Цвігун А.В., вбачається, що оскаржувана постанова є законною, а тому просить в задоволені позову відмовити.
Підставами для прийняття такого рішення вважає те, що інспектор патрульної поліції мав усі законні підстави для зупинки транспортного засобу, який здійснив обгін, порушивши вимоги дорожньої розмітки 1.1 та п. 8.5.1. ПДР України. (а.с. 26-30).
Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 05.05.2018 року винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП, яку позивач оскаржив.
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 05.05.2018 року о 17 год. 45 хв. на автодорозі Н-10 211км Кіцманського району Чернівецької області здійснив обгін транспортного засобу, порушивши вимоги горизонтальної розмітки 1.1 та п.8.5.1 ПДР України.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Пунктом 8.5.1 ПДР України передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.
Згідно п. 34.1. розділу 34 ПДР України горизонтальна розмітка має таке значення 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Пунктом 34.1 розділу 34 ПДР України лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.
Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.
В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Позивач, заперечуючи факту вчинення ним правопорушення, посилається на відсутність належних доказів на підтвердження його винуватості.
Так, оскаржуючи вказану постанову, вказував на те, що правопорушення не вчиняв та здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, який рухався зі швидкістю 20-25 км/год., що не що не заборонено п. 34.1 ПДР та на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач також заперечував факт порушення ним вимог Правил дорожнього руху.
Нормою частини 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Оскільки позивач не погоджувався з діями працівника поліції щодо винесення постанови вважаючи, що в його діях відсутня подія та склад правопорушення, то суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача. Зокрема, за змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
З відеозаписів, долучених до відзиву ( а.с.30) та на виконання ухвали суду від 16.05.2018 року ( а.с.33), які є ідентичними, вбачається, що сам факт порушення позивачем ПДР на ньому не зафіксовано.
Так, у вказаних дисках, зафіксована розмова позивача з працівником поліції з приводу вчинення правопорушення. При цьому, позивач заперечував факт вчинення правопорушення та вказував, що здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався повільно, зі швидкістю 25-30 км/год. Представник поліції спочатку зазначив, що позивач порушив правила обгону та здійснив обгін перед піщоходним переходом , в зв"язку з чим щодо позивача буде винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП. Однак потім після заперечень позивача щодо наявності пішохідного переходу, працівник поліції зменшив обсяг обвинувачення позивачу та вказав, що він здійснив обгін, перетнувши горизонтальну лінію розмітки і обігнав автомобіль, що рухався в колоні, а не поодинокий транспортний засіб. При цьому, працівник поліції виніс постанову за ч. 1 ст.122 КУпАП, роз"яснивши право на оскарження та зазначив, що матеріали відео будуть направлені до суду .
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з"ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.
Відповідач не надав до суду доказів на спростування доводів позивача та які б підтверджували правомірність його дій по притягненню позивача до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.
При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.
У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного , керуючись ст.2, 5, 9, 241-246, 286 КАС України суд,-
ухвалив:
Позов задоволити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР№ 084052 від 05.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 255 ( двісті п`ятдесят п`ять) гривень за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :
Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .
Відповідач: Інспектор роти №3 батальону УПП у Чернівецькій області Бельмега Олександр Васильович - вул. Заводська, 22 м. Чернівці, Чернівецької області.
Управління патрульної поліції в Чернівецькій області - вул. Заводська, 22 м. Чернівці, Чернівецької області.

Суддя О.С. Головенко