Справа № 1840/3188/18
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2018 р. Справа №1840/3188/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Соколова В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - відповідач, Південне ОУПФУ Сумської області), в якому просить:
1. Визнати дії відповідача щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка була призначена у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та щодо застосування при розрахунку розміру пенсії за віком показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, відповідно до вимог п.4-3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058 зі змінами, внесеними Законом України №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій", неправомірними та такими, що порушують конституційне право на соціальний захист у законних розмірах.
2. Зобовязати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 державну пенсію за віком, згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та в порядку, визначеному статтею 40 цього Закону, з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії та в подальшому виплачувати щомісячно у законно визначених розмірах.
3. Стягнути з Державного бюджету на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що починаючи з 25.12.1998 був пенсіонером та перебував на обліку в ГУПФУ в Сумській області та до 30.11.2017 отримував довічну пенсію за вислугу років як особа, яка була звільнена зі служби в органах МВС України. Маючи 43 роки загального трудового стажу, позивач вирішив вибрати для себе пенсію за віком. З цією метою 09.11.2017 позивач звернувся до УПФУ з заявою про відмову від пенсії за вислугу років та з заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем було надано інформацію, що розмір пенсії, призначеної за віком складає 3411,96 грн. Позивач вважає, що розмір пенсії розраховано невірно, а також те, що в його випадку не мав місце перехід з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком по Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» призначена вперше, а відтак і величина оцінки страхового стажу повинна бути застосована відповідно до п.4-4 «Перехідних положень» до Закону України №1058, із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у розмірі 1,35 % , а не 1 % відповідно п.4-3 цих же «Перехідних положень».
Ухвалою суду від 22.08.2018 відкрито провадження у справі, розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвалою суду від 01.10.2018 замінено відповідача - Охтирське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області правонаступником - Південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Відповідач у відзиві проти позову заперечував (а.с.43-45) та зазначив, що за заявою позивача було зроблено перехід з одного виду пенсії на іншу. Перерахунок (перехід з виду на вид) відповідно до п.4.3 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій здійснено із застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-й, 2015-й і 2016 роки (3764,40 грн.) і величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Разом з тим, відповідно до п. 4.4 величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року застосовується лише при первинному призначенні пенсії.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.12.1998 був пенсіонером та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та до 30.11.2017 отримував довічну пенсію за вислугу років як особа, яка була звільнена зі служби в органах МВС України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон №2262) (а.с.15).
Після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.
26 липня 2013 року позивачу виповнилося 60 років і з цього моменту у нього виникло право вибору на призначення (отримання) різних державних пенсій, а саме: довічної пенсії за вислугою років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чи пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Маючи 43 роки загального трудового стажу, ОСОБА_1 добровільно вирішив вибрати для себе пенсію за віком, яка призначається відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
09.11.2017 з метою реалізації свого права і бажання на призначення пенсії за віком, позивач звернувся до Охтирського ОУПФУ Сумської області із заявою про відмову від пенсії за вислугу років та про призначення пенсії за віком (а.с.16). При цьому, позивач зазначив, що ним було заповнено друкований бланк заяви та під диктовку працівника пенсійного фонду заява була дооформлена.
Відповідачем було розраховано розмір пенсії, призначеної позивачем за віком, що складає 3411,96 грн. (а.с.17).
23.07.2018 ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про призначення та виплату пенсії у розмірі згідно з діючим законодавством (а.с.20), у відповідь на яку Охтирське ОУПФУ листом №К-141 від 06.08.2018 ОСОБА_1 повідомлено, що його було переведено із пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а під час розрахунку її розміру застосовано показник величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 %. Відповідно до п. 4.4 величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року застосовується лише при первинному призначенні пенсії.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які миють право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право, на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету».
Тобто, вказана вище норма визначає виключне право особи саме на призначення пенсії за віком, а не про переведення з одного виду на інший вид пенсії, як це зробив відповідач. Даною нормою не передбачено переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком.
Жодною іншою правовою нормою не передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вона має право на переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком.
У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 10 цього Закону встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Тобто, даною нормою встановлено вичерпний перелік пенсій, на які поширюється правове регулювання Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і пенсія за вислугу років до цього переліку не входить.
Суд зазначає, що звертаючись до Охтирського ОУПФУ Сумської області із заявою від 09.11.2017 позивач просив саме призначити пенсію за віком, а не здійснити переведення пенсії з одного виду пенсії на іншу (а.с.16).
Аналіз вищевикладених норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" свідчить про те, що порядок призначення та виплати пенсій за вислугу років не входить в правове регулювання даного Закону. Виплата такої пенсії регулюється (у даному випадку) виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і така пенсія є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.
Враховуючи, що позивачу пенсію за віком по Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було призначено з 09.11.2017 вперше, переведення з одного виду пенсії на інший в межах регулювання даного Закону не було, що підтверджується наведеним вище, відповідно відсутні правові підстави для застосування відповідачем щодо позивача п. 4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» в частині застосування при призначенні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
У даному випадку підлягає застосуванню п.4-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із змінами внесеними Законом №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» в частині застосування при призначенні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на викладені вище обставини, дії відповідача, які полягають у застосуванні показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % при призначенні пенсії позивача за віком, не відповідають вимогам чинного законодавства, тобто є протиправними. Як наслідок, переведення ОСОБА_1 розпорядженням відповідача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а не призначення пенсії за віком, також є протиправним.
Таким чином позовні вимоги про зобовязання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % згідно з п. 4-4 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, позивачу необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Південного ОУПФУ Сумської області в сумі 704,80 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, варто зазначити наступне.
Відповідно до ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 135 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що повязані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" № 590 від 27.04.2006 передбачено, що компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.
При цьому, відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов'язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. При цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов'язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.
Витрати позивача на правничу допомогу адвоката підтверджуються копіями угоди про надання правничих послуг від 09.07.2018, додаткової угоди від 10.07.2018, акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 14.08.2018, квитанції №21 від 14.08.2018 (а.с.28-33).
При цьому, в акті прийому-передачі виконаних робіт №1 від 14.08.2018, серед іншого, передбачена оплата послуг адвоката на одне відрядження та участь в судовому засіданні в окружному адм.суді м.Суми (з врахуванням часу витраченого на переїзд) в сумі 400 грн. (а.с.32).
При цьому, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наданими матеріалами, а тому адвокатом не здійснювалося відрядження до суду.
З огляду на викладені вище обставини, суд зазначає, що позивачем надано докази та розрахунки понесених витрат частково, у зв'язку з чим витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню в сумі 1600,00 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 134, 139, 143, 241-246, 250, 262-263, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Соколов