Справа № 566/818/18
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№566/818/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі: Антонович М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, субєкта владних повноважень начальника СРПП №2 Млинівського ВП капітана поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Млинівський районний суд Рівненської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, субєкта владних повноважень начальника СРПП №2 Млинівського ВП капітана поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 червня 2018 року відносно нього, позивача, капітаном поліції ОСОБА_2 складено постанову серії НК .№113847 про накладення адміністративного стягнення.

Він, позивач, вважає дану постанову незаконною та такою, що складена з грубим порушенням норм чинного законодавства України, так як, на його думку, працівниками поліції було порушено ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», а саме працівники поліції без жодної правової підстави передбаченої даною статтею зупинили транспортний засіб, яким він керував, та на запитання про причини зупинки йому повідомили, що на тракторі «погано видно номерний знак», який при цьому встановлений заводом виробником, знаходився в хорошому стані, а навісний оприскувач, з яким експлуатувався трактор виготовлений згідно державного стандарту.

В постанові, відповідач, зазначив, що ним, позивачем, порушено п.2.9 (В), 2.1. (а) ПДР України, а саме: номерний знак на тракторі був закритий стороннім предметом, а також те, що він, позивач, не мав посвідчення водія.

Щодо порушення ним, позивачем, пункту 2.9 (В), то позиція поліцейських є необгрунтованою, так як на тракторі, яким він керував, встановлений державний номер у встановленому для того заводом виробником місцем, даний номерний знак був чистий та добре проглядався. Основним призначенням даного трактора є обробіток сільськогосподарських земель. Під час зупинки поліцією, до трактора був підчеплений обприскувач-обпилювач, так як це комбінована машина для обробки рослин розчинами, суспензіями і емульсіями, а також порошкоподібними сухими отрутохімікатами, яка відповідає вимогам державних стандартів. Тобто в даному випадку жодного порушення, яке полягало б в якихось діях чи бездіяльності з його сторони відсутні, оскільки номерний знак на тракторі встановленийправильно, спеціальне обладнання, яке причеплено до трактора відповідає державнимстандартам.

Отже в даному випадку з його, позивача, сторони розміщення номерного знака не змінювалося, даний знак є чистим і достатньо освітленим.

Щодо порушення п.2.1 (а) ПДР, то на думку позивача,склад адміністративного правопорушення відсутній, оскільки посвідчення тракториста він поліцейському предявив і даний факт підтверджуєтьсятим же поліцейським.

Позивач стверджує, що посвідчення водія він предявив через деякий час, приблизно через 5-7 хвилин після вимоги, так як розгубився, а посвідчення водія «вилетіло» з кишені та під час руху трактора «залетіло» під сидіння і він відразу не зміг його знайти.

Крім цього, працівником поліції всупереч ст.279 КУпАП не було розяснено його прав та обовязків, чим було грубо порушено його права при розгляді даної справи. Зі своїми правами він ознайомився лише після отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, прочитавши їх із зворотної сторони постанови, однак, на той момент, його уже було притягнено до адміністративної відповідальності

Позивач просить суд визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень про накладення на нього адміністративного стягнення, скасувати постанову серії НК №113847 від 16 червня 2018 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, 26 вересня 2018 року, не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав повністю та просить його задовольнити. Розгляд справи просить провести за його відсутності.

Відповідачі, будучи неодноразово повідомленими про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилися та не повідомили про причини своєї неявки, що обєктивно підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення повісток.

(а.с.12,13,29)

Крім цього, ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 18 липня 2018 року було визнано обовязковою особисту участь відповідача начальника СРПП №2 Млинівського ВП капітана поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні, 26 вересня 2018 року, проте відповідач ОСОБА_2, отримавши копію даної ухвали, проігнорував її та не зявився в судове засідання, не повідомивши про поважність причини своєї неявки.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частинами 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 КАС України, та потреба заслухати свідка чи експерта відсутні, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши обставини справи, вважає, що позов підставний для підлягаючий до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, зокрема: постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №113847 від 16 червня 2018 року підтверджується, що начальником СРПП №2 Млинівського ВП капітаном поліції ОСОБА_2 було складено постанову, згідно якої ОСОБА_1, керуючи транспортним трактором «Беларус 892.2., номерний знак НОМЕР_1, 18 червня 2018 року о 12 годині 50 хвилин, на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче порушив пункт 2.9.(В) та п.2.1.(А) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

(а.с.5).

Відповідно до п.2.1. а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами станом на 11 липня 2018 року), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2.9. в Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами станом на 11 липня 2018 року) водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 30.2 Правил дорожнього руху України забороняється змінювати розміри, форму. позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Крім цього, як стверджує ОСОБА_1, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, йому, ОСОБА_1, не розяснювались його права, передбачені ст.268 КУпАП, так як відомості щодо розяснення прав та обовязків в матеріалах справи відсутні.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 в цій частині являються підставними, так як з копії постанови, яка долучена до матеріалів позовної заяви, вбачається, що відомості про розяснення прав та обовязків ОСОБА_1 відсутні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більше того, як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, жодного з доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачі суду не надали.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачі взагалі не подали відзив на позовну заяву.

З вимог ст.77 КАС України вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень, відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 77 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідачі в судове засідання не з'явилися та будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача суду не надали, правомірність винесеної постанови суду не довели.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростосованих презумпцій факту.

Виходячи з встановлених обставин згідно пояснень позивача, які не були в порушення вимог ст. 77 КАС України спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст. 2 КАС України.

Оцінивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання постанови про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, так як будь-яких обєктивних доказів про те, що водій ОСОБА_1 не надав працівникам поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії на момент зупинки транспортного засобу, 16 червня 2018 року немає, а також немає доказів того, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із номерним знаком, який був закритий іншими предметами чи забруднений, що не дало змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;. а тому постанова НК№113847 від 16 червня 2018 року є неправомірною та незаконною, в зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст. 2,77, 205 КАС України,

суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, субєкта владних повноважень начальника СРПП №2 Млинівського ВП капітана поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити повністю.

Рішення субєкта владних повноважень про накладення на ОСОБА_1 16 червня 2018 року адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП - визнати протиправним.

Постанову серії НК №113847 від 16 червня 2018 року, винесену начальником СРПП №2 Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за постановою НК №113847 від 16 червня 2018 року закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Млинівський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура