Справа № 804/211/550/18(187/СП/804/2614/18)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2018 рокусправа № 804/211/550/18(187/СП/804/2614/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевська Н.А.

судді: Добродняк І.Ю., Семененко Я.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 (суддя Бондар Марина Володимирівна)

у справі № 804/211/550/18(187/СП/804/2614/18)

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у м.Кривому Розі ради

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати одноразової компенсації

ВСТАНОВИВ:

"13" лютого 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у м.Кривому Розі ради в якому просив:

- визнати відмову управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію при настанні інвалідності І групи, що є різницею між виплатою ІІІ групи інвалідності та І групи інвалідності у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати протиправною, та такою, що порушує права позивача;

- зобов'язати управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію при настанні інвалідності І групи, що є різницею між виплатою ІІІ групи інвалідності та І групи інвалідності згідно з ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-ХІІ), як інваліду І групи - у розмірі 30 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 36350 грн.;

- стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради одноразову компенсацію при настанні інвалідності І групи, що є різницею між виплатою ІІІ групи інвалідності та І групи інвалідності згідно з ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-ХІІ), як інваліду І групи - у розмірі 30 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 36350 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю нарахування та виплати компенсації при встановленні інвалідності в розмірі меншому ніж визначено законом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/211/550/18(187/СП/804/2614/18) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у м.Кривому Розі ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати одноразової компенсації - відмовлено.

Рішення суду мотивовано встановленням факту правомірності дій відповідача щодо виплати компенсації у розмірі передбаченим чинним законодавством на момент встановлення інвалідності.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/211/550/18(187/СП/804/2614/18), як таке що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що недостатність бюджетних коштів не може обмежувати гарантований законом рівень соціального захисту населення.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалід війни І групи захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 10.06.2002 року та довідкою серії 10ААГ №030507.

З 03.04.2002 року позивачу встановлена інвалідність ІІІ групи, а з 08.07.2015 року - інвалідність І групи захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

12.06.2002 року при встановленні ІІІ групи інвалідності, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивачу виплачено одноразову компенсацію у розмірі 189,60 грн.

18.05.2015 року позивачу нараховано та виплачено одноразову компенсацію при встановлені І групи інвалідності, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 189,70 грн.

13.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити одноразову компенсацію при настанні І групи інвалідності у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, а саме 36 540 грн.

Листом від 15.12.2017 року № В-15/-140 відповідач роз'яснив позивачу, що останньому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у травні 2015 року була нарахована та виплачена різниця у компенсаціях у розмірі 189, 70 грн. як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії І групи інвалідності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведена правомірність визначення розміру виплаченої позивачу одноразової грошової компенсації, оскільки правомірно нарахував та виплатив позивачу одноразову компенсацію як інваліду 1 групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законодавче регулювання відносин у сфері реалізації прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначається Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах, зокрема: інвалідам I групи 30 мінімальних заробітних плат.

Компенсація, передбачена цією статтею, виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Розмір одноразової компенсації інвалідам І групи був встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ». Вказаний розмір визначений у сумі 379,30 гривні.

Постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 року затверджений Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян.

Даний Порядок регулює питання здійснення виплати передбачених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян. Відповідно до п.2 вказаного Порядку одноразова компенсація виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Слід зауважити, що позивач не заперечує проти того, що йому виплачувалась одноразова компенсація у сумі 189.60 грн. (що є різницею доплат при встановленні ІІІ групи інвалідності та в подальшому І групи) як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду, захворювання якого пов'язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд приймає до уваги доводи сторони відповідача про те, що законодавством, діючим на момент звернення позивача з відповідною заявою про виплату компенсації та на момент розгляду даної справи судом встановлений такий її розмір, який фактично вже отриманий позивачем.

Водночас, при розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/211/550/18(187/СП/804/2614/18) - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/211/550/18(187/СП/804/2614/18) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко