Справа № 1640/2740/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2740/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач/ звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /надалі відповідач/ про визнання протиправною бездіяльності у вирішенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, та зобов'язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона 11 квітня 2018 року звернулася із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,64 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №3406/0/26-18 від 12 квітня 2018 року їй повідомлено, що доданий нею до заяви графічний матеріал не містить чіткого відображення усіх елементів картографічної основи та відомостей Державного земельного кадастру, а тому відсутні правові підстави для задоволення поданої заяви. З наданням такої відповіді не погоджується, вважає її необґрунтованою та невмотивованою /а.с. 6/.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що адміністративний позов є безпідставним, необґрунтованим нормами матеріального права та не підтвердженим належними доказами, тобто таким, що задоволенню не підлягає /а.с. 16-19/.

У судове засідання учасники справи не з'явилися.

Від представників позивача та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності /а.с. 36-37/.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,64 га із земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (вх. №М-5603/0/25-18 від 11 квітня 2018 року).

До вказаної заяви ОСОБА_1 додала копії паспорту, ідентифікаційного номеру, доручення та викопіювання з кадастрової карти /а.с. 20-21/.

Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та листом №3406/0/26-18 від 12 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки доданий до заяви графічний матеріал не містить чіткого відображення усіх елементів картографічної основи та відображення на них відомостей Державного земельного кадастру /а.с. 22/.

Не погодившись з цим, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України /надалі - ЗК України/ .

Відповідно до положень статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону /частина перша/.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування /частина друга /.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом /пункт "в" частини третьої /.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 вказаного Кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї ж статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За визначенням частини першої статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки / пункт 1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держземагенства України №376 від 18 травня 2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686/.

З аналізу викладених норм слідує, що громадянин, який зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, повинен надати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. При цьому бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається громадянином на фрагментах картографічних матеріалів у такий спосіб, який надає можливість уповноваженому органу встановити конкретне місце розташування земельної ділянки, на яку претендує громадянин. Відсутність у графічних матеріалах позначення місця розташування певної земельної ділянки унеможливлює перевірку уповноваженим органом місця розташування земельної ділянки на відповідність вказаним вимогам та прийняття одного із двох можливих рішень - про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В своїй практиці застосування норми статті 118 Земельного кодексу України ОСОБА_2 Суд неодноразово доходив висновку, що незазначення громадянином у графічних матеріалах конкретного місця розташування земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність, є порушенням встановленого статтею 118 ЗК України порядку звернення з клопотанням та підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість уповноваженому органу встановити зазначене місце розташування та перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та нормативно - правових актів і у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки /постанови від 23 січня 2018 року у справі №354/407/14-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 71789502), від 14 серпня 2018 року у справі №802/159/17-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 75906279) та від 14 серпня 2018 року у справі №813/947/16 (реєстраційний номер в ЄДРСР 75904150)/.

За визначенням статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до пункту 11 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру поділяються на відомості про: 1) геодезичну та картографічну основу Державного земельного кадастру; 2) кадастрове зонування земель у межах території України; 3) об'єкти Державного земельного кадастру.

Картографічною основою Державного земельного кадастру є карти (плани), що складаються у формі і масштабі відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів, виготовлені на замовлення Держгеокадастру або отримані ним від суб'єктів інформаційної взаємодії та придатні для ведення Державного земельного кадастру /пункт 18 вказаного Порядку/.

Пунктами 46-48 Порядку ведення Державного земельного кадастру визначено, що з метою надання фізичним та юридичним особам актуальної картографічної інформації про об'єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162 - 199 цього Порядку виготовляється викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) за формою згідно з додатком 7.

Викопіювання виготовляється в масштабі, який забезпечує чітке відображення усіх елементів картографічної основи Державного земельного кадастру та відображених на ній відомостей Державного земельного кадастру (зокрема обліковий номер об'єкта Державного земельного кадастру; кадастровий номер земельної ділянки; номер кадастрового кварталу; номер кадастрової зони; найменування адміністративно-територіальної одиниці) /пункт 47/.

Вид картографічної основи та перелік відомостей Державного земельного кадастру, які відображаються на викопіюванні, визначаються фізичними та юридичними особами під час подання згідно з пунктами 162 - 199 цього Порядку заяви про отримання викопіювання /пункт 48/.

Враховуючи викладене, графічні матеріали, що подаються громадянином для безоплатного отримання у власність земельних ділянок, мають відображати відомості Державного земельного кадастру та містити чітке відображення усіх елементів картографічної основи Державного земельного кадастру.

Дослідивши копію графічного матеріалу, доданого позивачем до заяви від 11 квітня 2018 року, суд встановив, що на ньому відсутні чіткі відображення елементів картографічної основи та відомостей Державного земельного кадастру, а також не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки /а.с. 11, 21/.

Положення частини сьомої статті 118 ЗК України не передбачають право відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування відступати від підстави відмови та самостійно приводити місце розташування земельної ділянки у відповідність до вимог законів, інших нормативно-правових актів тощо /у тому числі самостійно визначати або змінювати бажане місце розташування земельної ділянки на графічних матеріалах громадянина/.

За таких обставин суд погоджується з висновком відповідача про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Надаючи оцінку формі рішення, прийнятого відповідачем, суд врахував ту обставину, що ОСОБА_2 Суд відійшов від своєї правової позиції щодо прийняття рішення виключно у формі наказу, викладеної у постанові від 11 квітня 2018 року № 806/2208/17, про що свідчить, зокрема, постанова від 14 серпня 2018 року у справі №813/947/16 (реєстраційний номер в ЄДРСР 75904150).

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,64 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, оформлене листом №3406/0/26-18 від 12 квітня 2018 року, є правомірним.

Отже, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (вул.Лісна, буд.27А, с.Кізлівка, Чорнухинський район, Полтавська область, 37130, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя ОСОБА_3