Справа № 0240/2869/18-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

26 вересня 2018 р. Справа № 0240/2869/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Південно-Західна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична

до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 управління ДФС у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Південно-Західна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Підставою звернення до суду з даним позовом стало те, що 02.08.2018 до відокремленого підрозділу "Південно-Західна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла постанова головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 11.04.2018. Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

07.09.2018 через відділ прийому суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову в якій просить суд заборонити державним виконавцям Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного управління юстиції у Вінницькій області вчиняти будь-які дії пов'язані з примусовим стягненням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження нарахованих по виконавчому провадженню ВП №56147387 або іншому виконавчому провадженню пов'язаному з вимогою ГУ ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4806-17у від 12.03.2018, в тому числі, але не виключно, накладення арешту на банківські рахунки відокремленого підрозділу «Південно-Західна електроенергетична система», до набрання рішенням суду по справі №0240/2869/18-а законної сили.

В обґрунтування зазначеної заяви зазначено, що невжиття заходів з забезпечення позову може призвести до накладення арешту на рахунки та стягнення коштів Південно-Західної ЕС, що в свою чергу створить перешкоди у господарській діяльності Південно- Західної ЕС, порушення прав працівників щодо вчасної виплати заробітної плати та неможливості своєчасної сплати Південно-Західною ЕС податків та зборів під час арешту рахунків. Крім того, невжиття заходів з забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду по справі №0240/2869/18-а у разі задоволення позову Південно-Західної ЕС, оскільки призведе до необхідності вжиття дій по поверненню стягнутого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2018 заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено державним виконавцям Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного управління юстиції у Вінницькій області вчиняти будь-які дії пов'язані з примусовим стягненням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження нарахованих по виконавчому провадженню ВП №56147387 або іншому виконавчому провадженню пов'язаному з вимогою ГУ ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4806-17у від 12.03.2018, в тому числі, накладення арешту на банківські рахунки відокремленого підрозділу «Південно-Західна електроенергетична система», до набрання рішенням суду по справі №0240/2869/18-а законної сили.

Ухвалою суду від 11.09.2018, яку занесено до журналу судового засідання, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ГУ ДФС у Вінницькій області.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилисяся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на адміністративний позов не надав, уповноваженого представника не направив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

З огляду на те, що від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, а також те, що відповідача та третю особу належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи в письмовому провадженні.

Оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на адміністративний позов не подано, розгляд справи здійснюється судом на підставі наявних матеріалів згідно ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено.

02.08.2018 до відокремленого підрозділу «Південно-Західна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшла постанова головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 11.04.2018.

З зазначеної постанови позивач дізнався про накладення арешту на все його рухоме та нерухоме майно по виконавчому проваджені ВП №56147387. Проте, постанови про відкриття виконавчого провадження позивач не отримував. Виконавчим документом, на підставі якого здійснюється стягнення, є вимога ГУ ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) №ю-4806-17у від 12.03.2018.

З метою отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2018 ВП №56147387, позивач звернувся до відповідача в особі головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 листом від 09.08.2018 №06/32404. Вказаний лист направлений поштою рекомендованим листом 09.08.2018.

Також, 09.08.2018 до відповідача звернувся представник позивача з заявою про ознайомлення з матеріалами справи виконавчого провадження.

Матеріали виконавчого провадження відповідачем для ознайомлення та зняття копій з них були надані представнику позивача 13.08.2018.

Таким чином, лише 13.08.2018 позивач ознайомився з постановою про відкриття виконавчого провадження та отримав її ксерокопію (далі постанова).

Позивач вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, з наступних причин.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності саме рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Надсилання документів виконавчого провадження визначено статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження". Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення ( ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження").

Суд наголошує, що із системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56147387 (а. с. 11) не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначено вимоги до виконавчого документу та вказано вимоги до виконавчого документу.

Суд зауважує, що у виконавчому документі не вказано повне найменування (для юридичних осіб) стягувача та боржника, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника.

Суд звертає увагу, що у виконавчому документі зазначено боржником відокремлений підрозділ "Південно-Західна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго". У виконавчому документі не зазначено код ЄДРПОУ стягувача та це підприємство не являється окремою юридичною особою.

Також, суд зауважує, що 16.03.2018 позивач отримав вимогу ГУ ДФС у Вінницькій області №Ю-4806-17 від 12.03.2018, яку оскаржив в окружному адміністративному суді м. Києва справа №826/5925/18. Дане виконавче провадження було відкрито на підставі вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області №Ю-4806-17у від 12.03.2018, що за змістом є іншим документом у неї інший номер №Ю-4806-17у

Вимога №Ю-4806-17у від 12.03.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області позивачу не направлялась, а отже відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» чинності не набула. Отже, як зазначає позивач, дане виконавче провадження було відкрито на підставі документа який не набув чинності.

Відповідно до письмових пояснень від 14.09.2018 позивач зазначає, що відповідачем не надсилалось рекомендованих повідомлень позивачу у період з квітня по липень 2018 року. Зазначено, що першою поштовою кореспонденцією від відповідача був простий лист в якому містилась постанова про арешт майна боржника від 11.04.2018.

Таким чином, постанову про відкриття виконавчого провадження про виконання вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області від 12.03.2018 відповідачу, як учаснику виконавчого провадження, не надіслано, чим порушено імперативну норму ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2018 ВП №56147387.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя підпис ОСОБА_3

Копія вірна Суддя:

Секретар: