Справа № 810/3462/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року справа № 810/3462/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в м. Києві за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом Нгуєн Тхі Тху Нган до Управління державної міграційної служби України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Нгуєн Тхі Тху Нган з позовом до Управління державної міграційної служби України в Київській області, в якому просить:

- зобов'язати Головне управління ДМС України в м. Києві здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії КИ №026683/109609 громадянина ОСОБА_1 Республіки В`єтнам Нгуєн Тхі Тху Нган, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути з Головного управління ДМС України в м. Києві майнову шкоду в розмірі 275 000,00 грн на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова відповідача у здійсненні обміну посвідки на постійне місце проживання в Україні є протиправною, оскільки, така підстава, як порушення вимог законодавства при прийнятті рішення про оформлення посвідки на постійне проживання її чоловіка, не передбачена для скасування посвідки, виданої позивачу відповідно до Закону України "Про імміграцію". Нгуен Тхі Тху Нган вказала, що не може нести відповідальність за порушення порядку видачі посвідки на постійне проживання, допущені самим органом міграційної служби.

Крім цього, позивач наголошує, що внаслідок протиправних дій відповідача нею понесені майнові збитки у розмірі 275000,00 грн, зокрема внаслідок неможливості здійснення підприємницької діяльності і звернення фінансових установ та органів державної влади України, тому просить стягнути вказані кошти з відповідача.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, не скористався, жодних заяв по суті справи не надавав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Нгуєн Тхі Тху Нган, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_1 Республіки Вєтнам.

Як встановлюється із позовної заяви, 27.04.2007 УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину СРВ Нгуєн Тхі Тху Нган, згідно п.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» як особі, яка є дружиною іммігранта - Нго Мінь Тхай, та документовано посвідкою на постійне проживання серії КИ №026683/109609 (а.с. 15).

У подальшому позивач звернулась до УДМС України у Київській області із заявою щодо обміну посвідки на постійне проживання в Україні у звязку із її втратою.

За результатами розгляду заяви, 26.06.2018 року позивачу надано відповідь № 3201.4-3314/3201.4-18, якою повідомлено, що у звязку з тим, що позивач мала дозвіл на імміграцію на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України "Про імміграцію", відповідачем проведено перевірку законності документування посвідкою на постійне проживання чоловіка позивача - Нго Мінь Тхай. На підставі проведеної перевірки відповідач дійшов висновку, що рішення про документування чоловіка посвідкою на постійне проживання було прийняте з порушенням вимог законодавства, а тому відсутні підстави для обміну Нгуен Тхі Тху Нгам посвідки на постійне проживання (а.с 16).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними та з цих підстав звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та шістнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання. Підставою для видачі посвідки на постійне проживання іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у частині шістнадцятій статті 4 цього Закону, є відповідний указ Президента України про припинення громадянства України та заяви таких осіб.

Згідно зі статтею 16 цього Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття рішення про припинення громадянства України залишилися постійно проживати на її території, вважаються такими, які постійно проживають в Україні.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства врегульовано Законом України "Про імміграцію".

Так, визначення імміграції міститься у статті 1 вищевказаного Закону, та означає прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза - це позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року позивача документовано посвідкою на постійне проживання серії КИ №026683.

Згідно розділу IV Наказу МВС від 15.07.2013 року №681:

4.1. Обмін посвідки здійснюється в разі наявності підстав, визначених пунктами 14 та 16 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (втрата, викрадення).

4.2. Разом із заявою про обмін посвідки (додаток 13) іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання подаються:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія;

2) посвідка, що підлягає обміну, а в разі її пошкодження чи втрати - довідка про звернення із заявою про втрату посвідки (довідка органів внутрішніх справ з цього питання) у довільній формі;

3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

4) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України);

5) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері) (допускається подання фотографій в головних уборах, що не приховують овалу обличчя особи, громадянами, релігійні переконання яких не дозволяють з'являтися перед сторонніми особами без головних уборів, за умови, якщо в їхніх паспортних документах вони зображені в головних уборах).

4.4. Прийняті до розгляду заяви обліковуються відповідно в журналі обліку звернень щодо оформлення посвідки на постійне проживання або в журналі обліку звернень щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, де в графі „Примітки" робиться запис „Обмін".

4.5. Працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Після прийняття рішення матеріали, які стали підставою для обміну посвідки, долучаються до справи, на підставі якої посвідка видавалася вперше. У разі якщо посвідка видавалася одним територіальним органом (підрозділом) ДМС, а обмін посвідки провадиться іншим органом (при зміні місця проживання), то до органу, який видав посвідку вперше, надсилається повідомлення про видачу нової посвідки, а недійсна посвідка - для знищення.

4.6. За результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) і п'ятнадцяти днів (для посвідки на тимчасове проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Про прийняте рішення робиться відмітка в заяві із зазначенням терміну (у разі обміну посвідки на тимчасове проживання), до якого видається посвідка, або про причини відмови в її видачі.

Відповідно до п. 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається у разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених законами.

Отже, чинним законодавством України, передбачений обмін виданих посвідок на постійне проживання, який має бути здійснений у відповідності до передбаченого Порядку. При цьому, відмова у такому обміні може бути прийнята за наявності підстав, які є вичерпними.

Судом встановлено, що відмова відповідача вмотивована тим, що наявний у позивача дозвіл на імміграцію було надано на підставі пункту шостого частини другої статті 4 Закону України "Про імміграцію" (як дружині іммігранта), у зв`язку із чим, міграційною службою здійснено перевірку законності оформлення посвідки на постійне проживання чоловіка позивача - громадянина ОСОБА_1 Республіки В`єтнам Нго Мінь Тхай. У ході перевірки встановлено, що рішення про оформлення посвідки на постійне проживання серії КВ№7444/47484, прийнято з порушенням вимог законодавства, на підставі чого відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для обміну посвідки позивача.

Однак, суд такі висновки відповідача вважає помилковими, оскільки Порядком чітко визначено перелік підстав для відмови обміну посвідки, а інші випадки для відмови у видачі посвідки мають бути передбачені законами України, тоді як в оскаржуваній відмові Управління державної міграційної служби України в Київській області відсутнє посилання на відповідну норму Закону, на підставі якої видана позивачу посвідка не підлягає обміну.

Окрім того, порушення встановленого законодавством України порядку надання дозволів на імміграцію в Україну у розумінні статті 12 Закону України "Про імміграцію", є підставою для скасування таких дозволів, якщо з'ясується, що їх надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність. (п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію"). Надання Нгуєн Тхі Тху Нган у 2007 році дозволу на імміграцію в Україну на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, Управлінням державної міграційної служби України в Київській області, не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, повноваження відповідача як суб'єкта владних повноважень, мають чіткі обмеження які, у даному випадку зводяться до того, що під час вирішення питання про обмін посвідки на постійне проживання він позбавлений можливості надавати оцінку правомірності видачі дозволів на імміграцію, що вказує на протиправність відмови у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання позивача.

Щодо вимоги позивача стягнути з ГУ ДМС України в місті Києві майнову шкоду в розмірі 275000,00 грн, суд зазначає наступне.

Вказану вимогу позивач обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій відповідача позивач оцінює понесені ним майнові збитки у розмірі 275 000,00 грн. Зокрема, внаслідок неможливості здійснення підприємницької діяльності і звернення до фінансових установ та органів державної влади України, неможливості виїзду за межі України та безперешкодно повернутись в Україну та неможливості оформлення у власність нерухомості, оскільки на даний час посвідка вважається недійсною, адже підлягає обміну у звязку з досягненням позивачем 45-річного віку.

При цьому, суд звертає увагу, що даний адміністративний позов було пред`явлено до Управління державної міграційної служби України в Київській області, однак не до ГУ ДМС України в місті Києві, до якого позивач адресує позовну вимогу про стягнення майнової шкоди.

Водночас, Нгуєн Тхі Тху Нган не надала жодних доказів заподіяння їй вказаної шкоди, тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьої цієї ж статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3489,35 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 23.07.2018 (а.с. 18).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь, пропорційно частині задоволених вимог, за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної міграційної служби України в Київській області.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління Державної міграційної служби України в Київській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії КИ №026683/109609 громадянину ОСОБА_1 Республіки Вєтнам Нгуєн Тхі Тху Нган, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути на користь громадянина ОСОБА_1 Республіки В'єтнам Нгуєн Тхі Тху Нган, ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Київській області (02152, вул. Петропавлівська, буд.11, м.Київ, код ) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.