Справа № 263/3166/18
Суддя: Кір'якова Н. П.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3166/18
Провадження № 2-а/263/230/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив скасувати постанову серії ВР №058549, яка була складена відносно нього за ч.1 ст.121 КУпАП Інспектором роти № 1 батальйона УПП у місті Бориспіль ОСОБА_3

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.03.2018 року інспектором роти № 1 батальйона УПП у місті Бориспіль ОСОБА_3 відносно нього було складено постанову про порушення вимог п. 31.4.7 «в» ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки вона винесена з порушенням норм права, суперечить вимогам закону, та не відображає дійсних обставин справи. Крім того, зазначає, що повертаючись до авто, яке було припарковано, до нього підійшов патрульний поліцейський та попросив документи для перевірки, а потім було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ДСТУ №3649/2010, в якому не було вказано, які саме порушення ПДР України були вчиненні. Також вважає, що наявність тріщини на лобовому склі не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

В судове засідання, позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом установлено, що 15.03.2018 інспектором роти № 1 батальйона УПП у місті Бориспіль ОСОБА_3 винесено постанову ВР № 058549 від 15.03.2018 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на підставі ч. 1 ст.121 КУпАП

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 15.03. 2018 року о 15 годин 50 хвилин біля будинку 121 по пр. Будівельників в Центральному районні м. Маріуполя ОСОБА_4 керував автомобілем Mitsubishi Lancer X, державний номерний знак НОМЕР_1, у якого є пошкодження вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив ДСТУ - 3649:2010, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Розділом 31 Правил визначено вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Пунктом 31.1 вказаного розділу Правил, передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно зі ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-VII «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

З наданого відеозапису вбачається, що посадовою особою поліції не було встановлено розмір тріщини на вітровому склі автомобіля позивача, а також не надано даних, що позивач керував транспортним засобом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано доказів вчинення позивачем правопорушення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при подачі адміністративного позову до суду було сплачено судовий збір у сумі 705 гривень 00 копійок (а.с. 2), які ОСОБА_4 просить стягнути з відповідача на його користь.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Виходячи з того, що норми ч. 4 ст. 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір», за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

Зазначене вище узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року, а саме: у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2,3,4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_4 при зверненні до суду із позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення був звільнений від обовязку сплати судового збору. Отже, сплачені ним 705 гривень 00 копійок у рахунок сплати судового збору є помилково сплаченими та підлягають поверненню у разі подання позивачем заяви про повернення судового збору.

Керуючись ст.ст.1-3, 8, 9, 19, 20, 22, 77, 123, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову серії ВР № 058549 від 15.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, закривши справу про адміністративне правопорушення за відсутностю події і складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.П.Кірякова