Справа № 826/8432/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2018 року № 826/8432/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Фармак»
доКиївської міської митниці ДФС
провизнання протиправними та скасування рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Фармак» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом Київської міської митниці ДФС (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 09 лютого 2018 року №UA100050/2018/000004/1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Роз'яснено сторонам, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Сторони скористались правом на подання до суду відзиву та відповіді на відзив, з урахуванням чого суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній письмовими доказами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення норм Митного кодексу України було необґрунтовано використано другорядний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була збільшена. Позивач також зазначає, що у Відповідача не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за методом №1, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник Відповідача проти позову заперечує, посилаючись при цьому на неподання позивачем повного пакету належних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, та на виявлені невідповідності у товаросупровідних документах, поданих до митного оформлення. За таких обставин контролюючий орган просить суд в позові відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2018 p. Відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA100050/2018/000004/1, яким визначено митну вартість імпортованих за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

Вказаним рішенням митну вартість товару «Омепразол пелети 8,5%» визначено у розмірі 95,00 доларів США за один кг, що в цілому становить 199 500,00 доларів США за 2100 кг.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, підставою для коригування митної вартості, стали наступні обставини:

1) надано документ про транспортні витрати від 06.02.2018 № 0602/1 ТОВ «Ренус Ревайвел», проте відповідно до інформації, зазначеної в CMR, перевізником товару є «BAYKAL»;

2) надана довідка про транспортні витрати не містить протяжність маршруту перевезення у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки за перевезення на одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту;

3) наданий інвойс від 01.02.2018 № 4000966 не містить всіх атрибутів, передбачених контрактом;

4) декларант не надав всіх додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що зазначив у листі б/н від 09.02.2018;

5) надана копія експортної декларації країни відправлення не містить числових значень;

6) наданий прайс-лист адресований не від виробника не містить інформації стосовно сайтів для пошуку у мережі Інтернет, тому неможливо встановити складові вартості, що враховані або не враховані при продажі наступному покупцеві, крім того прайс-лист виданий пізніше (22.01.2018), ніж комерційна пропозиція (03.01.2018), в той же час домовленість щодо вартості товару вже була досягнута значно раніше, що підтверджує специфікація від 01.02.2017 № 67, отже дані документи викликають сумнів в їх достовірності»;

7) надана заявка на перевезення вантажу від 02.02.2018 № 61236 не підписана та не засвідчена ПАТ «ФАРМАК». При перевірці вартості транспортування вантажу, враховуючи умови поставки FCA (франко перевізник), виявлено, що у довідці про транспортні витрати від 06.02.2018 № 0602/1 вартість перевезення товару до кордону України становить 75 300,71 грн. Проте в заявці на перевезення вантажу вартість перевезення становить 1600,0 Євро, без розділення вартості перевезення до кордону України та після. А враховуючи, що дана заявка складена і в іноземній валюті та не є підписаною і не завізованою замовником, у органу доходів і зборів виникли сумніви щодо достовірності поданих числових значень транспортних витрат»;

8) декларантом не надано виписку з бухгалтерської документації щодо сум прибутку та прямих і непрямих витрат, пов'язаних з покупкою, транспортуванням, зберіганням, реалізацією оцінюваного товару, що не дає можливості здійснити перевірку заявлених відомостей про вартість товару;

9) у органу доходів і зборів наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичного товару за основним методом згідно МД № UA807170/2017/348345 від 15.12.2017.

За таких обставин, митну вартість товарів визначено на підставі митної вартості товарів, ідентичних за якісними характеристиками, митне оформлення яких вже завершено.

Інших підстав для визначення митної вартості за другорядним методом оскаржуване рішення в собі не містить.

У зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості, Відповідачем відмовлено Позивачу в митному оформленні (випуску) товарів, що підтверджується Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100050/2018/00017, якою роз'яснено вимогу подати нову митну декларацію, заповнену належним чином з урахуванням рішення про визначення митної вартості від 09.02.2018 року UA100050/2018/000004/1.

Враховуючи викладене, Позивачем для завершення митного оформлення товару подано митному органу вантажну митну декларацію № UA100050/2018/280175, митне оформлення якої завершено 09.02.2018 p.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Фармак», Україна (покупець) та Фірмою Vital Pharma GmbH (Німеччина) (продавець) укладено контракт №647, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує на умовах FCA Hamburh, Німеччина, FCA Dietzenbach, Німеччина, СІР Київ, Україна (Інкотермс 2010) фармацевтичну сировину та первинну упаковку, іменовані як товар.

На виконання умов даного контракту та згідно підписаної специфікації № 67 від 01.02.2017 за інвойсом № 4000966 від 01.02.2018 Фірмою Vital Pharma GmbH (Німеччина) поставлено позивачу фармацевтичну продукцію (субстанцію) «Омепразол пелети 8,5 %» (у варіанті написання латинською абеткою - «Omeprazole Pellets 8.5%») виробництва компанії Nosch Labs Private Limited, Індія, у кількості 2100,00 кг (нетто), за ціною 46,00 доларів США за один кг, усього на суму 96 600,00 доларів США, на умовах поставки FCA Dietzenbach, Німеччина, Інкотермс 2010, що підтверджується міжнародною автомобільною накладною № 263/16648 від 02.02.2018 р.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару, позивачем 08.02.2018 року до митного посту «Східний» Київської міської митниці ДФС подано митну декларацію №UA100050/2018/280122 в якій визначено митну вартість товарів за ціною зовнішньоекономічного контракту № 647 від 21 листопада 2016 року у загальній сумі 2 659 295,69 грн, в тому числі: 2 619 756,74 грн (96600 доларів США), що підлягає сплаті продавцю за товар; 39 538,95 грн - витрати на транспортування товару.

Разом з вантажною митною декларацією від 08.02.2018 позивачем подано документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме:

- Контракт № 757 від 21.11.2016р.;

- Специфікація № 67 від 01.02.2017 p. до Контракту № 757 від 21.11.2016 p.;

- Інвойс № 4000966 від 01.02.2018 до Контракту № 757 від 21.11.2016 p.;

- Міжнародну автомобільну товарно-транспортну накладну № 263/16648 від 02.02.2018;

- Довідку про транспортні витрати, видану ТОВ «Ренус Ревайвел» від 06.02.2018 р за вих. №0602/1;

- Експертний висновок Київської торгово-промислової палати № К-104/5 від 20.01.2014;

- Лист Державної служби з контролю за наркотиками № 09/02-1941 від 27.05.2014;

- Реєстраційне посвідчення на лікарський засіб № UA/8881/01/01 від 21.10.2013;

- Сертифікати аналізу від 07.01.2018.

08.02.2018 p. м/п «Східний» Київської міської митниці ДФС засобами електронного зв'язку надіслано декларанту повідомлення № 150911, в якому зазначено, що декларантом надано документ про транспортні витрати від 06.02.2018 р. № 0602/1 ТОВ «Ренус Ревайвел», проте, відповідно до інформації, зазначеної в CMR, перевізником товару є «BAYKAL». Відповідно до наданого зовнішньоекономічного контракту від 21.11.2016 № 757 пунктом 7 передбачено, що з товаром слідують наступні документи - сертифікат походження товару, пакувальний лист, експортна декларація, які до митного оформлення не надавалися. Наданий інвойс від 01.02.2018 № 4000966 не містить всіх атрибутів передбачених Контрактом.

Як наслідок, керуючись ч.3 ст.53 Митного кодексу України, контролюючий орган запропонував позивачу надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, перелік яких наведено в п.п.1-8 ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

Листом б/н від 09.02.2018 р. Позивач на вимогу відповідача надав:

- Пакувальний лист № 4000966 від 01.02.2018;

- Заявку № 61236 від 02.02.2018 на перевезення;

- Договір № 02-05/17 від 03.05.2017 на транспортно-експедиційне обслуговування;

- Прайс-лист від 22.01.2018;

- Комерційну пропозицію від 03.01.2018;

- Експорту декларацію 18DE45M5 від 02.02.2018;

- Паспорт безпеки.

Інших документів позивачем надано не було.

Як вже зазначалось, митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

З урахуванням положень ст.53МК України, вбачається за можливе прийти до висновку, що позивачем до митного оформлення імпортованого товару було надано повний пакет необхідних документів, згідно з переліком частин 2-3 вказаної статті МК України

Втім, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та витребування від декларанта додаткових документів і, як наслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості стали обставини, наведень в гр. 33 оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку сказаним обставинам, суд зазначає наступне.

У повідомленні Відповідача № 150911 від 08.02.2018 року щодо надання додаткових документів зазначено, що документ про транспортні витрати від 06.02.2018 р. № 0602/1 видано ТОВ «Ренус Ревайвел», проте, відповідно до інформації зазначеної в CMR перевізником товару є «BAYKAL».

03 травня 2017 року між ТОВ «Ренус Ревайвел» (експедитор) та ПАТ «Фармак» (замовник) укладено договір №02-05/17 на транспортно-експедиційне обслуговування, згідно умов якого замовник доручає, а експедитор бере на себе зобов'язання організувати за рахунок замовника транспортно-експедиційне обслуговування щодо перевезення вантажів замовника в міжнародному сполученні.

Пунктом 2.2.1 даного договору передбачено, що експедитор має право укладати договори з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов'язань за даним договором.

Тобто, перевізник BAYKAL Private Forwarding Company, вказаний в СМR № 263/16648 від 02.02.2018, залучений до виконання перевезення ТОВ «Ренус Ревайвел» в рамках договору №02-05/17 на транспортно-експедиційне обслуговування від 03 травня 2017 року.

Вказаний договір разом з заявкою на перевезення вантажу № 61236 від 02.02.2018 надавались позивачем до митного оформлення.

Крім того, про залучення даного перевізника до транспортування вантажу зроблено відповідну відмітку в гф.23 міжнародної автомобільної декларації № 263/16648 від 02.02.2018, внаслідок чого доводи контролюючого органу в цій частині є необґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що надана позивачем до митного оформлення довідка про транспортні витрати не містить протяжності маршруту перевезення у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та на митній території України, розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр, судом відхиляються, оскільки положеннями Митного кодексу України не передбачено необхідності зазначення вказаних відомостей у документі, що підтверджує вартість транспортних витрат.

Надаючи правову оцінку доводам контролюючого органу про те, що надана до митного оформлення заявка на перевезення вантажу від 02.02.2018 № 61236 не підписана та не засвідчена ПАТ «ФАРМАК», а при перевірці вартості транспортування вантажу, враховуючи умови поставки FCA (франко перевізник), виявлено, що у довідці про транспортні витрати від 06.02.2018 № 0602/1 вартість перевезення товару до кордону України становить 75 300,71 грн, проте в заявці на перевезення вантажу вартість перевезення становить 1600,00 Євро, без розділення вартості перевезення до кордону України та після, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, порядок погодження і підписання ПАТ «ФАРМАК» і ТОВ «Ренус Ревайвел» заявок на перевезення вантажів врегульовано пунктами 1.5, 1.6, 2.1.9, 2.3.1 Договору № 02-05/17 від 03.05.2017 p.

З приводу організації кожного перевезення замовником подається окрема заявка, яка підлягає акцептуванню Експедитором. Заявка повинна бути подана в строк, встановлений пунктом 2.3.1 цього Договору. Транспортний засіб, який надається Експедитором для перевезення вантажів Замовника, повинен відповідати вимогам, що визначаються Додатком № 2 та Додатком № 3 до цього Договору (п. 1.5 Договору № 02-05/17 від 03.05.2017 p.).

Експедитор, за умови вчасного надання Заявки, оформленої належним чином, протягом робочого дня від моменту одержання Заявки, але до закінчення робочого дня, що безпосередньо передує дню подання транспортного засобу в пункт навантаження, повинен розглянути одержану заявку і акцептувати (затвердити) її шляхом підписання і скріплення своєю печаткою. Допускається пересилання копії заявки електронною поштою (в т.ч. обмін копіями підписаних Заявок) з наступним надання оригіналу.

Пунктом 2.1.9 Договору № 02-05/17 від 03.05.2017 на транспортно-експедиційне обслуговування передбачено обов'язок експедитора надати Замовнику за фактом виконання заявки, зокрема, оригінал заявки.

Пунктом 2.3.1 цього Договору передбачено обов'язок замовника передати експедитору оригінал заявки протягом 15 календарних днів від дати погодження сторонами заявки в електронному вигляді.

Згідно п. 8.9 Договору № 02-05/17 від 03.05.2017 р. електронні та факсові копії Заявок на перевезення вантажу прирівнюються до оригіналу в разі належного їх оформлення, а саме, при наявності необхідних реквізитів Сторін, печаток та підписів уповноважених осіб, до моменту обміну оригіналами таких Заявок між Сторонами, з наступним наданням оригіналу протягом 15 календарних днів від дати погодження сторонами заявки в електронному вигляді.

Отже, за умовами Договору № 02-05/17 від 03.05.2017 р., обмін оригіналами заявки може відбуватися протягом 15 календарних днів від дати погодження в електронному вигляді, у зв'язку з чим на момент митного оформлення у декларанта може бути в наявності копія заявки, надіслана іншою стороною засобами електронного зв'язку (електронної пошти), що підтверджує взяття такою стороною (експедитором) зобов'язань за заявкою.

За таких обставин, є можливим дійти висновку, що надана позивачем митному органу 09.02.2018 копія заявки № 61236, скріплена з боку ТОВ «Ренус Ревайвел» підписом та відтиском печатки, є належним підтвердженням доручення позивача організувати перевезення вантажу, акцептованого експедитором, оскільки станом на дату митного оформлення (09.02.2018) не сплинув 15 - денний строк від дати погодження сторонами заявки в електронному вигляді (02.02.2018), чого контролюючий органом до уваги прийнято не було.

Посилання контролюючого органу на те, що у довідці про транспортні витрати від 06.02.2018 № 0602/1 вартість перевезення товару до кордону України становить 75 300,71 грн, проте в заявці на перевезення вантажу вартість перевезення становить 1600,00 Євро, судом відхиляються, адже контролюючим органом залишено поза увагою той факт, що в суму 75300,71 грн транспортних витрат, входять витрати на перевезення товару не лише за досліджуваною в рамках даної справи CMR №263/16648, а й ряду інших CMR, які не мають відношення до митного оформлення спірної партії товару.

До того ж, сама по собі заявка на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, внаслідок чого посилання відповідача на відмінності в вартості перевезення товару в заявці на перевезення та довідці є недоречними.

Посилання митного органу на те, що наданий інвойс від 01.02.2018 № 4000966 не містить всіх атрибутів, передбачених контрактом, судом відхиляються, адже, по перше, відповідачем не вказано, яких конкретно атрибутів, передбачених контрактом, не містить інвойс, а по друге, проаналізувавши інвойс, судом встановлено, що він містить в собі інформацію про: найменування товару, фірму і країну виробника товару, номери серій, вагу нетто товару (по кожній серії), посилання на контракт (номер і дату) та умови поставки згідно контракту (базис і пункт поставки). Також в інвойсі зазначено ціну товару - 46,00 доларів США, та загальну суму + 96 600,00 Доларів США, на підставі чого Позивачем заявлено відповідну митну вартість даного товару. Отже, в інвойсі № 4000966 від 01.02.2018 р. зазначено всі відомості, які дають змогу ідентифікувати товар, та підтвердити його задекларовану митну вартість, внаслідок чого посилання відповідача на неналежність інвойсу є безпідставними.

Стосовно доводів відповідача про те, що наданий прайс-лист адресований не від виробника; не містить інформації стосовно сайтів для пошуку у мережі Інтернет, тому неможливо встановити складові вартості, що враховані або не враховані при продажі наступному покупцеві; крім того прайс-лист виданий пізніше (22.01.2018), ніж комерційна пропозиція (03.01.2018), в той же час домовленість щодо вартості товару вже була досягнута значно раніше, що підтверджує специфікація від 01.02.2017 № 67, отже дані документи викликають сумнів в їх достовірності, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

В даному випадку ПАТ «ФАРМАК» придбав товар «Омепразол пелети 8,5%» не у виробника, яким є Nosch Labs Private Limited, Індія, а у компанії Vital Pharma GmbH, на підставі Контракту № 757 від 21.11.2016, внаслідок чого і сам прайс-лист було отримано позивачем від продавця, а не від виробника товару.

В той же час, як зазначив представник позивача, прайс-лист від виробника у декларанта відсутній, оскільки ПАТ «ФАРМАК» не закуповувало і не закуповує даний товару у виробника - компанії Nosch Labs Private Limited.

До того ж, а ні Митним кодексом України, а ні чинними міжнародними договорами у сфері митної справи, не встановлено вимог до оформлення та змісту такого документу, як прайс-лист, внаслідок чого доводи митного органу стосовно не зазначення у прайс-листі інформації про сайти для пошуку у мережі Інтернет є безпідставними.

Разом з цим, згідно Специфікації № 67 від 01.02.2017 р. до Контракту № 757 від 21.11.2016 р., передбачено поставку у лютому 2018 р. товару «Омепразол пелети 8,5 %» у кількості 2100 кг за ціною 46,00 доларів США за один кілограм на загальну суму 96 600,00 доларів США. Такі ж числові значення вартості товару вказано й у інвойсі № 4000966 від 01.02.2018 р.

Листом б/н від 09.02.2018 р. митному органу додатково надано комерційну пропозицію від 03.01.2018 p. та прайс-лист від 22.01.2018 p., що містять ту ж саму ціну товару «Омепразол пелети 8,5 %» на 2018 p., а саме - 46,00 доларів США.

Отже, та обставина, що прайс-лист датований пізніше специфікації № 67, жодним чином не впливає на числові значення митної вартості товару «Омепразол лелети 8,5 %», оскільки, як в специфікації № 67, так і в комерційній пропозиції, прайс-листі та інвойсі передбачено однакову ціну товару - 46,00 доларів США за один кілограм.

При цьому, твердження митниці про те, що позивач узгодив вартість товару до отримання прайс-листа, судом відхиляються, адже суб'єкти господарювання мають право вести власну господарську діяльність у будь який спосіб, що не заборонений законом; при цьому, домовленість по ціні товару між продавцем і покупцем без оформлення прайс-листа законом не заборонена.

Стосовно посилань контролюючого органу на те, що надана копія експортної декларації країни відправлення не містить числових значень, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.7 ч.3 ст.53 Митного кодексу України, копія митної декларації країни відправлення є додатковим (не обов'язковим) документом, що підтверджує складові митної вартості товару.

Листом б/н від 09.02.2018 ПАТ «ФАРМАК» додатково надано митному органу копію експортної декларації країни відправлення 18DE45M5 від 02.02.2018 р., яка містила в собі інформацію щодо продавця (графа 2), покупця (графа 8), країни експорту (графа 15) та імпорту (графа 17), транспортного засобу (графа 18), опис товару (графа 31), його вагу брутто (графа 35) та нетто (графа 38), а також містила вказівку на інвойс № 4000966 (графа 44), з якого можна встановити вартість Товару, що декларувався.

Митним органом не обґрунтовано і не доведено з посиланням на відповідні норми законодавства країни відправлення обов'язковості зазначення у експортній митній декларації країни відправлення числових значень вартості товару.

Таким чином, доводи Відповідача щодо відсутності у експортній декларації країни відправлення числових значень вартості товару є необґрунтованими.

Надаючи оцінку доводам контролюючого органу про те, що позивачем до митного оформлення не було надано інших документів на підтвердження складових митної вартості товару, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Повідомленням від митного органу № 150911 від 08.02.2018 р. запропоновано декларанту подати основні та додаткові документи протягом 10 календарних днів (за наявності).

На вимогу митного органу ПАТ «ФАРМАК» листом б/н від 09.02.2018 надав наступні додаткові документи: пакувальний лист № 4000966 від 01.02.2018; Заявку № 61236 від 02.02.2018 на перевезення; Договір № 02-05/17 від 03.05.2017 на транспортно-експедиційне обслуговування; Прайс лист від 22.01.2018; Комерційну пропозицію від 03.01.2018; Експорту декларацію 18DE45M5 ВІД 02.02.2018; Паспорт безпеки.

Відносно інших запитуваних документів: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені легалізованими експертними організаціями, інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - митний орган було повідомлено, що вказані документи відсутні, оскільки ПАТ «ФАРМАК» не брав участі у господарських операціях, у процесі яких відбувається оформлення таких документів.

Отже, ПАТ «ФАРМАК» надав митному органу всі обов'язкові (ч.2 ст.53 МК України), а також додаткові документи (ч.3 ст.53 МК України), які були в наявності у декларанта та повідомив (із зазначенням причин) про відсутність інших документів. Натомість, Відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості за основним методом на підставі наявних, поданих Позивачем документів.

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваного рішення, визначена митним органом митна вартість товару ґрунтується на раніше визначених органом доходів і зборів митних вартостях, зокрема на підставі МД № UA807170/2017/348345 від 15.12.2017 за другорядним методом а) за ціною договору щодо ідентичних товарів.

В той же час, суд зазначає, що застосування відповідачем методу визначення митної вартості вантажу позивача за митною вартістю в митній декларації за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) пропорційно відношенню загальної вартості вантажу до його загальної маси є неприйнятним, оскільки в даному випадку відсутні підстави для застосування другорядного методу визначення митної вартості товару (ч.1 ст.59 МК України).

При цьому, контролюючим органом всупереч вимог ч.1 ст.59 МК України не доведено неможливості визначення митної вартості згідно з положеннями ст.58 МК України на підставі наданих позивачем документів, що є обов'язковою передумовою для застосування другорядного методу, в даному випадку, за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз вищезазначених норм законодавства свідчить про обов'язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа №21-498а15).

За таких підстав та враховуючи, що вказані вище твердження митниці спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, суд приходить до висновку, що подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується правомірність визначення митної вартості товару за ціною договору та, як наслідок, протиправність оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість винесеного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09 лютого 2018 року №UA100050/2018/000004/1.

3. Стягнути з Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Фармак» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 63, ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 41266,07 грн (сорок одна тисяча двісті шістдесят шість грн 07 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович