Справа № 826/11134/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2018 року № 826/11134/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомДержавної служби геології та надр України
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Публічне акціонерне товариство «Укрнафта»
про представники учасників справи: скасування постанови позивача - не прибув; відповідача - не з'явилися; третьої особи - Іщенко В.В.,
ВСТАНОВИВ:

Державна служба геології та надр України (адреса: 03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, ідентифікаційний код 37536031) (надалі - позивач або ДСГН України або Держгеонадр) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ідентифікаційний код 00015622) (далі - відповідач або ДВС), у якому просить суд:

скасувати постанову Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.07.2018 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 56311178.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2018 (суддя Пащенко К.С.) прийнято заяву та відкрито провадження у адміністративній справі № 826/11134/18; призначено справу до розгляду в судове засідання на 07.08.2018; витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 56311178.

У судове засідання 07.08.2018 представники сторін не з'явилися, у зв'язку із чим розгляд справи було відкладено до 11.09.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2018 судом повторно витребувано в Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 56311178.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2018 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ідентифікаційний код 00135390) (по тексту - третя особа або ПАТ «Укрнафта»).

11.09.2018 представники сторін, повторно, в судове засідання не прибули, внаслідок чого розгляд справи відкладено до 25.09.2018.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (в рішенні - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 25.09.2018 не з'явилися.

За таких обставин, приймаючи до уваги належне повідомлення позивача та відповідача про час та місце судового засідання 25.09.2018, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, згідно ч. 3 ст. 268 КАС України.

У відповідності ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Виходячи з процесуальних правил подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ, передбачених нормою ч. 1 ст. 269 КАС України, слід наголосити, що станом на 25.09.2018 відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

25.09.2018 через канцелярію до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подане відповідне клопотання, приймаючи до уваги, що положеннями § 2 глави 11 КАС України не передбачено розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, зокрема, справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, в порядку письмового провадження, суд вважає, що клопотання позивача підлягає відхиленню.

В наданих 24.09.2017 до суду письмових поясненнях третя особа зазначила, що постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.07.2018 BП № 56311178 прийнята (вчинена) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відтак, на думку третьої особи, не підлягає задоволенню позов Державної служби геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови від 04.07.2018 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 56311178.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

04.05.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Мазуром Г.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56311178. Виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/15869/17 від 20.04.2018. Згідно постанови, боржником є Державна служба геології та надр України, стягувачем - ПАТ «Укрнафта».

04.07.2018 вказаним державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 56311178 прийнято постанову про накладення штрафу. Зі змісту мотивувальної частини постанови видно про винесення 04.05.2018 постанови про відкриття виконавчого провадження та встановлення боржнику строку на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Втім, боржником, у строк наданий на виконання, рішення суду не виконано. Внаслідок чого, за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, накладено на останнього штраф у сумі 10 200,00 грн.

Як відмічає позивач, Державна служба геології та надр України вважає постанову про накладення штрафу протиправною, та такою, що винесена з порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на рішення суду у справі № 826/15869/17 ДСГН України подано касаційну скаргу, так як рішення є протиправним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач стверджує, що при розгляді справи № 826/15869/17 суди першої та другої інстанції приймали до уваги рішення суду у справі № 826/15532/16 щодо скасування деяких пунктів Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, і враховуючи факт того, що підставою для відмови у продовженні строку дії спеціальних дозволів на користування надрами слугували пункти, які скасовані, прийшли до висновку щодо протиправності дій Державної служби геології та надр України. Позивач переконаний, що судами не було взято до уваги, що заяви на продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами поверталися у 2016 році, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/15532/16 набрала законної сили лише 17.01.2017, тобто не можна говорити про протиправність дій Держгеонадр в рамках посилання на чинні норми Порядку № 615. В даному випадку суди попередніх інстанцій порушили принцип права щодо незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, який закріплений часиною 1 статті 58 Конституції України. Таким чином, повноваження Державної служби геології та надр України, у контексті позовних вимог ПАТ «Укрнафта» щодо продовження строку дії спеціальних дозволів, є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, що свідчить про безпідставність заявлених вимог в судовому порядку. Відтак, рішення судів, за якими винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, суперечать нормам Конституції України.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (по тексту - Закон), та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо загальних питань винесених Мазуром Г.І. постанов, а також обґрунтованості позовних вимог в контексті їх вмотивованості та доведеності з боку ДСГН України, суд зазначає таке.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2017, залишеного без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.18, у справі № 826/15869/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Державної служби геології та надр України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, адміністративний позов - задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології на надр України щодо не прийняття наказів за наслідками розгляду заяв Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" з доданими документами про продовження строку дії з урахуванням заяв про внесення змін до: спеціального дозволу від 26.01.1998 №1222 на видобування вуглеводнів: газу природнього, нафти, газу розчиненого у нафті, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Росільнянського родовища (в межах другого ярусу складок, в інтервалі глибин 2100-3400 м); спеціального дозволу від 10.03.1998 №1266 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті Турутинського родовища; спеціального дозволу від 10.03.1998 №1268 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природнього, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Миколаївського родовища; спеціального дозволу від 10.03.1998 №1269 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природного, супутніх - етан, пропан, бутани Луквинського родовища (в інтервалі глибин 1,0-2,0 км, в межах першого ярусу складок); спеціального дозволу від 10.03.1998 №1273 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природного, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Довбушансько-Бистрицького родовища (в інтервалі глибин 2,0-4,5 км, у межах першого ярусу складок); спеціального дозволу від 23.03.2000 №2177 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природнього, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Пасічнянського родовища (в межах третього ярусу складок, в інтервалі глибин 3600-5000 м); спеціального дозволу від 26.03.1998 №1277 на видобування вуглеводнів: газу природного, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Андріяшівського родовища; спеціального дозволу №1278 від 26.03.1998 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті Орів-Уличнянського родовища (до глибини 4,0 км в межах першого ярусу складок); спеціального дозволу від 30.04.1998 №1347 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті Долинського родовища в межах першого ярусу складок до глибини 3200 м; спеціального дозволу від 13.05.1998 №1362 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний Струтинського родовища в межах першого ярусу структур до глибини 2700 м; спеціального дозволу від 25.05.1998 №1388 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті, супутні: етан, пропан, бутани Спаського родовища в межах першого ярусу складок до глибини 3300 м; зобов'язано Державну службу геології та надр України розглянути заяви Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" з доданими документами на продовження строку дії з урахуванням заяв про внесення змін до: спеціального дозволу від 26.01.1998 №1222 на видобування вуглеводнів: газу природнього, нафти, газу розчиненого у нафті, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Росільнянського родовища (в межах другого ярусу складок, в інтервалі глибин 2100-3400 м); спеціального дозволу від 10.03.1998 №1266 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті Турутинського родовища; спеціального дозволу від 10.03.1998 №1268 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природнього, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Миколаївського родовища; спеціального дозволу від 10.03.1998 №1269 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природного, супутніх - етан, пропан, бутани Луквинського родовища (в інтервалі глибин 1,0-2,0 км, в межах першого ярусу складок); спеціального дозволу від 10.03.1998 №1273 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природного, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Довбушансько-Бистрицького родовища (в інтервалі глибин 2,0-4,5 км, у межах першого ярусу складок); спеціального дозволу від 23.03.2000№№2177 на видобування вуглеводнів: нафти, газу, розчиненого у нафті, газу природнього, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Пасічнянського родовища (в межах третього ярусу складок, в інтервалі глибин 3600-5000 м); спеціального дозволу від 26.03.1998 №1277 на видобування вуглеводнів: газу природного, конденсату, супутніх - етан, пропан, бутани Андріяшівського родовища; спеціального дозволу від 26.03.1998 №1278 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті Орів-Уличнянського родовища (до глибини 4,0 км в межах першого ярусу складок); спеціального дозволу від 30.04.1998 №1347 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті Долинського родовища в межах першого ярусу складок до глибини 3200 м; спеціального дозволу від 13.05.1998 №1362 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний Струтинського родовища в межах першого ярусу структур до глибини 2700 м; спеціального дозволу від 25.05.1998 №1388 на видобування вуглеводнів: нафта, газ, розчинений у нафті, супутні: етан, пропан, бутани Спаського родовища в межах першого ярусу складок до глибини 3300 м, прийнявши за насідками такого розгляду наказ з урахуванням принципу мовчазної згоди, встановленої частиною шостою статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності"; присуджено на користь Публічного акціонерного товариства ПАТ "Укрнафта" судові витрати в розмірі 35200,00 грн. (тридцять п'ять тисяч двісті гривень) за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Державної служби геології та надр України; встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду від 21 грудня 2017 в адміністративній справі №826/15869/17 шляхом подання Державною службою геології та надр України звіту про виконання рішення суду протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

20.04.2018 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи про примусове виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Державної служби геології та надр України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

За ст.ст. 1, 3, 4, 5 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З наведених положень Закону випливає про: визначення питань, що стосуються загальних засад виконавчого провадження; рішення, що підлягають примусовому виконанню; вимоги до виконавчого документа; органів і посадових осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Як видно з матеріалів справи, у квітні третя особа подала до ДВС заяву № 01/01/07/1455 від 26.04.2018, в якій просила відкрити виконавче провадження і виконати судове рішення від 21.12.2017 у справі № 826/15869/17.

04.05.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Мазуром Г.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56311178.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ст. 75 Закону).

З правових норм вказаних статей Закону слідує про можливість накладення повторно на боржника штрафу, у випадку невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Суд відмічає, що доказів виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2017 до суду не представлено.

Окремо, зважаючи на підставу позову, яка, по суті, зводиться до незгоди позивача з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2017 та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.18, суд, в аспекті викладеної підстави позову, зауважує, що оскарження до касаційного суду відповідних рішень судів не свідчить про протиправність винесення ДВС постанов: від 04.05.2018 та від 04.07.2018.

Додатково, суд звертає увагу на те, що зі змісту резолютивної частини ухвали Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 826/15869/17 (відкрита у вільному доступі за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74821020), яка, між іншим, свідчить про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Держгеонадра про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, не випливає про вирішення питання про зупинення виконання судових рішень відповідних судів згідно п. 4 ч. 1 ст. 340 КАС України.

Відповідне свідчить про правову необхідність виконання вказаних рішень судів, які набрали законної сили.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, у відповідності до положень частини 2 статті 2 КАС України, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На переконання суду, позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Статтею 79 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, з огляду на чинність постанови від 04.05.2018 ВП № 56311178 про відкриття виконавчого провадження, зважаючи, що позивачем не зазначено, в чому саме полягає протиправність постанови від 04.07.2018 ВП № 56311178 про накладення штрафу в аспекті порушень норм Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, за викладених у позові підстав, є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 72-78, 241-246, 268-271, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви № 04-113 від 16.07.2018 Державної служби геології та надр України у справі № 826/11134/18.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко