Справа № 826/14544/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року № 826/14544/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Івано - Франківську

до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» в особі Виробничого комплексу «Автоливмаш»

про стягнення заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій у сумі 63 595,18 грн

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в місті Івано - Франківську (далі по тексту - позивач, Управління) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» (далі по тексту - відповідач), в якому просить стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» на користь позивача заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій в сумі 63 595,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Івано - Франківську.

В порушення вимог пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач неналежно сплачував фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» та пунктів «б»- «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1, Список №2), у зв`язку з чим виникла заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01 січня 2009 року по 01 грудня 2011 року, яка становить 63 595,18 гривень.

Оскільки відповідач в добровільному порядку суму заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах, не погасив, відтак така заборгованість, на думку позивача, підлягає стягненню в судовому порядку.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач послався на те, що позивачем не доведені обставини, викладені у позовній заяві, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначив відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість з виплати за доставку пенсій рахується на ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року у справі №2а-12392/09/2607, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2013 року у справі №826/8953/13-а та постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року №826/20117/14, як зазначив відповідач, вже було встановлено безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в місті Івано - Франківську.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не працював на відокремленому структурному підрозділі Підприємства ВК «Автоливмаш», а був співробітником Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Автоливмаш», яке є окремою юридичною особою.

Також, відповідач послався й на те, що йому не відомі такі особи, як ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому, на думку відповідача, позивач безпідставно намагається стягнути грошові кошти за виплату та доставку пенсій з відповідача за цих осіб.

Крім того, відповідач наголосив й на тому, що безпідставність позовних вимог, на його думку, встановлена постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/13306/14, в якій зазначено, що довідки про набуття пільгового стажу вказаним вище пенсіонерам були видані пенсіонерам суб'єктами господарювання, які утворені в організаційно - правових формах, відмінних від організаційно - правової форми відповідача та мають різні найменування, а саме, пенсіонеру ОСОБА_1 зазначені довідки видані державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси», а не Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси».

Тому, відповідач вважає, що документи, які додані до позовної заяви не тільки не підтверджують, але й спростовують те, що саме у відповідача виникло зобов'язання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його колишнім працівникам, які були зайняті на роботах за Списком №1 та Списком №2, пославшись, при цьому, на ухвалу Вищого адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2015 року №К/800/1559/15.

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2018 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 19 березня 2018 року представники сторін не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутністю.

Зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) вбачається, що Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (повна назва) скорочена назва - Державне підприємство «Укрекоресурси» (, місцезнаходження: 02090, місто Київ, вулиця Лобачевського, будинок 23-в) зареєстровано як юридична особа у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з 01 липня 1998 року. Відокремленим підрозділом є, у тому числі, Виробничий комплекс «Автоливмаш» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (код ЄДРПОУ ВП 33059695, місцезнаходження ВП: Івано - Франківська область, місто Івано - Франківськ, вулиця Юності, будинок 23).

В той же час, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збору, переробки та утилізації використаної тари й упаковки» від 02 березня 1998 року № 261 з метою підвищення ефективності діяльності у сфері поводження з відходами споживання, запобігання накопиченню використаної тари й упаковки та інших твердих побутових відходів, створення умов їх переробки та використання, зменшення негативного впливу відходів на довкілля створено Державну компанію з переробки та утилізації використаної тари й упаковки «Укртарапереробка».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини» від 26 липня 2001 року №915 з метою створення умов для організації збирання, сортування,

транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини, а також зменшення негативного впливу відходів на довкілля Державну компанію з переробки та утилізації використаної тари й упаковки «Укртарапереробка» перетворено в Державну компанію «Укрекокомресурси» (далі - Компанія) з віднесенням її до сфери управління Міністерства економіки та покладенням на неї виконання функцій щодо розроблення і організації впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів, у тому числі використаної тари (упаковки) вітчизняного та імпортного виробництва, як вторинної сировини.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Статуту Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини та складу її наглядової ради» від 17 вересня 2002 року №1393 затверджено Статут Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини, відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 якого офіційне найменування Компанії українською мовою є: повне - Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини; скорочене - Укрекокомресурси.

Підпунктом 1.2. пункту 1 Статуту визначено місцезнаходження Компанії: Україна, 01021, місто Київ - 21, Кловський узвіз, 4.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини» від 22 листопада 2010 року №1074, яка набрала чинності 09 грудня 2010 року, Державну компанію з утилізації відходів як вторинної сировини перейменовано на Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною та внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Статуту Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини та складу її наглядової ради» від 17 вересня 2002 року №1393, зокрема: у назві та тексті постанови слова «Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини» замінено словами «Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною»; назву Статуту викладено в такій редакції: «Статут Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною»; пункти 1.1 і 1.2 викладено в такій редакції: « 1.1. Офіційне найменування Підприємства: українською мовою: повне - Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, скорочене - Державне підприємство «Укрекоресурси»; 1.2. Місцезнаходження Підприємства: Україна, 02090, місто Київ-90, вул. Лобачевського, 23 В.».

Наведене в сукупності свідчить про те, що з 09 грудня 2010 року Державну компанію з утилізації відходів як вторинної сировини, скорочене найменування - Укрекокомресурси, перейменовано на Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (скорочена назва - Державне підприємство «Укрекоресурси»).

Крім того, судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Івано - Франківську як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до наданої суду копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України Виробничий комплекс «Автоливмаш» (ідентифікаційний код 33059695) від 15 жовтня 2008 року №13 ОСОБА_2, остання за період з 01 березня 2005 року по 07 лютого 2008 року працювала повний робочий день та виконувала шкідливу роботу маляра, зайнятого на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, що за професією передбачена Списком №2.

У відповідності до наданої суду копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України Виробничий комплекс «Автоливмаш» (ідентифікаційний код 33059695) від 20 лютого 2007 року №4 ОСОБА_1, останній за період з 22 квітня 1985 року по 02 березня 1986 року та з 27 жовтня 1986 року по 21 серпня 1992 року працював повний робочий день та виконував роботу терміста на нагрівальних печах, що за професією передбачена Списком №1.

Як вбачається з наданої суду копії довідки, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України Виробничий комплекс «Автоливмаш» (ідентифікаційний код 33059695) №6, ОСОБА_3 працював повний робочий день з 01 березня 2002 року по 31 грудня 2005 року на виробництві термічна обробка за професією терміст на нагрівальних печах, що передбачено Списком №1.

Відповідно до наданої суду копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, виданої Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України Виробничий комплекс «Автоливмаш» (ідентифікаційний код 33059695) від 30 березня 2007 року №8, ОСОБА_4 працював повний робочий день за період з 14 червня 1993 року по 19 жовтня 2004 року та виконував роботу слюсаря - зварювальника ручної зварки, що за професією передбачена Списком №2.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у різні період працювали у відокремленому підрозділі - Виробничому комплексі Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси», яка в подальшому була перейменована у Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне підприємство «Укрекоресурси»).

Відповідно до наданих суду копії карток особового рахунку по відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та за Списком №2, а також розрахунків фактичних витрат, позивач нараховував відповідачу суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій зазначеним вище особам. Вказані розрахунки направлялись відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача виникла заборгованість перед Пенсійним фондом України з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених Кабінетом Міністрів України, за період з 01 вересня 2009 року по 01 грудня 2011 року на загальну суму 34047,25 грн та відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, за той же період на суму 29547,93 грн, а разом 63595,18 грн.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідно до вимог діючого законодавства України, Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне підприємство «Укрекоресурси») вважається таким, що отримувало розрахунки наявної заборгованості перед Пенсійним фондом України з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі по тексту - Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV).

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пункт 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV передбачає, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та застрахованих осіб, які працювали на роботах із шкідливими та тяжкими умовами праці за списком №2 (відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ) здійснюється згідно окремого законодавчого акту через професійні та корпоративні фонди.

До введення пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» (стаття 13 Закону), а саме, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлено Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (далі - Інструкція), затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663.

Відповідно до Інструкції, плату Пенсійному фонду на покриття фактичних витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах вносять підприємства незалежно від форм власності та господарювання. Несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Пунктом 6.4 Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

У відповідності до пункту 6.5 Інструкції, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно з пунктом 6.8 вказаної Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, підприємство зобов'язане відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058 - IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Виходячи зі змісту вказаних норм законодавства, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Розрахунки формуються згідно з Інструкцією №21-1 від 19 грудня 2003 року. Сума обчислена на підставі додатків 8 та 8а, які були сформовані програмним способом Інформаційно-обчислювальним центром Міністерства праці і соціальної політики (ІОЦ МПС).

Отже, виплати обчислюються автоматично, з урахуванням проведених виплат. Вони містяться у додатку №6.

Як встановлено судом, на адресу відповідача направлялися копії додатків №6, що були сформовані програмним способом і на основі яких сформовано щомісячні розрахунки для зручного користування, що надсилаються на адресу підприємства кожного місяця, у зв'язку з не сплатою боргу.

Наведене свідчить, що позивач здійснював доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, що підтверджується розрахунками, копії яких, з доказами направлення відповідачу, наявні в матеріалах справи.

Згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, розрахунку заборгованості за період з 01 вересня 2009 року по 01 грудня 2011 року, заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», складає 63 595,18 грн.

Наявність у відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, підтверджується доказами, наданими позивачем.

Жодних доказів щодо неправомірності визначення розміру та складу фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах за Списком №1 та за Списком №2, неправомірності їх нарахування, а також доказів щодо погашення наявної у відповідача заборгованості у розмірі 63 595,18 грн останнім суду не надано.

При цьому, стосовно поданих заперечень на позовну заяву, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що заперечення Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне підприємство «Укрекоресурси»), які надійшли на адресу суду 07 грудня 2017 року, не підписані представником підприємства ОСОБА_5

Так, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Суд звертає увагу на положення пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, відповідно до якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 10 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Судом встановлено, що заперечення на позовну заяву, в порушення вимог процесуального законодавства, не скріплені власноручним підписом представника відповідача, а тому при ухваленні рішення суду по суті позовних вимог, суд взагалі не приймає до уваги доводи, викладені в цих запереченнях та звертає увагу, що відповідач через свого представника мав можливість надати особисто пояснення та належні і допустимі докази з приводу заявлених позовних вимог у судовому засіданні 19 березня 2018 року, але без поважних причин до судового засідання не з'явився, хоча і був належним чином заздалегідь (тобто 02 лютого 2018 року) повідомлений про час, дату та місце його проведення, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду належні та допустимі докази правомірності нарахування відповідачу сум з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому, враховуючи, що суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах, відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в місті Івано - Франківську задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекорексурси» (02090, місто Київ, вулиця Лобачевського, будинок 23в, ) заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій за період з 01 вересня 2009 року по 01 грудня 2011 року в сумі 63 595 (шістдесят три тисячі п'ятсот дев'яносто п'ять) гривень 18 копійок на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Івано - Франківську (76000, місто Івано - Франківськ, вулиця Незалежності, будинок 44, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко