Справа № 527/1487/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 527/1487/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Рєзнікової С.С. , Яковенка М.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17.08.2018, суддя Олефір А.О., м. Глобино, Полтавська область, повний текст складено 17.08.18 по справі № 527/1487/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора Полтавського СРПП № 2 Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної Поліції в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 третя особа: Кобеляцький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області із адміністративним позовом до Інспектора Полтавського СРПП № 2 Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної Поліції в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2, третя особа: Кобеляцький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив: визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №238553 від 17 липня 2018 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 17.08.2018р. по справі № 527/1487/18 позов залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні постанови були порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги позивач посилався на те, що належних доказів щодо встановлення наявності тріщини на лобовому склі транспортного засобу та визначення її розмірів матеріали справи не містять. ДСТУ 3649:2010 не є ПДР. В переліку підстав, встановлених п. 31.4 ПДР, відсутня така несправність, як тріщина на лобовому склі. Лобове скло він не переобладнував, воно встановлено заводом-виробником. ПДР не забороняється експлуатація транспортних засобів з тріщиною на лобовому склі.

В судове засідання сторони, третя особа та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК 238553 від 17 липня 2018 ОСОБА_1 року 17 липня 2018 року о 14.14 год. на 109 км а/д «Дніпро - Царичанка - Решетилівка», керував транспортним засобом ISUZU NPR 75 L, на вітровому склі якого мається тріщина в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 31.4.7 ПДР України та вимоги ДСТУ 3649:2010 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП ( а.с. 3).

Позивач, не погодившись із постановою, оскаржив її до суду, вказуючи на те, що інспектором жодних доказів порушення позивачем ПДР України не було надано. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП застосована правомірно, оскільки із фотознімків автомобіля НОМЕР_1, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви, на лобовому склі названого автомобіля наявна тріщина в зоні склоочисників (а.с. 9-11).

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 23 і 35 Закону України від 02 лютого 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» підставою для зупинення і проведення поліцейськими підрозділів Національної поліції України перевірок технічного стану колісних транспортних засобів (подалі КТЗ) під час їх експлуатації є наявність видимих або звукових ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ в процесі його експлуатації на автомобільній дорозі.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-VII «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обовязковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Пунктом 31.1 ПДР встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

б) якщо вони не пройшли обовязковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів;

г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Положеннями п. 31.4 ПДР визначений перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Не погоджуючись з висновком суду про необґрунтованість вимог позивача, колегія суддів зазначає, що в означеному переліку відсутня така обставина, як тріщина на вітровому склі КТЗ в зоні роботи склоочисників.

Таким чином, наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач, п.п. 31.3, 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.

При цьому колегія суддів зауважує, що п.п. «в» п.п 31.4.7 ПДР «Інші елементи конструкції» забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством у двох випадках, - якщо на скло встановлено додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача стосовно порушення позивачем п.п. «в» п.п 31.4.7 ПДР за наявності тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, у звязку з чим прийнята постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - закриттю.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій відповідача по притягненню до адміністративної відповідальності протиправними, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема стаття 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач, як уповноважена особа, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак надав неналежну оцінку обставинам події, а також не дотримався процедури збирання та оформлення доказів, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав скасування прийнятого ним рішення.

Отже, належним способом захисту прав позивача, у даному випадку, колегія суддів вважає саме скасування протиправного рішення, водночас не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання дій відповідача по притягненню до адміністративної відповідальності протиправними.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова з вищенаведених підстав підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17.08.2018 по справі № 527/1487/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Полтавського СРПП № 2 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції ОСОБА_2, третя особа: Кобеляцький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі-задовольнити частково.

Скасувати постанову Інспектора Полтавського СРПП № 2 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції ОСОБА_2 серії НК №238553 від 17 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою серії НК №238553 від 17 липня 2018 року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 27.09.2018.