Справа № 826/18676/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2018 року № 826/18676/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт»
до Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт» (01135, м. Київ, вул. Шолуденка, 6, код ЄДР: 32921289) (далі - позивач, ТОВ «Завалівський графіт») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДР: 39439980), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік є неправомірним, оскільки господарські операції з нерезидентом компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) на загальну суму 504280,65 Євро не є контрольованими, а отже у позивача відсутній обов'язок подавати звіт про такі операції.

Так, у позовній заяві представник позивача вказує, що як на початку 2015 року так і на початку 2016 року працівниками Товариства було проведено перевірку стану діючого законодавства на наявність у переліку держав, які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, держав, резидентами яких є контрагенти позивача. Зокрема, було встановлено, що Австрійська республіка на початок 2015 та 2016 не входила до переліку держав, які відповідають критеріям, передбаченим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України.

Разом з тим, у позовній заяві представник позивача вказав, що включення Австрійської республіки на три місяці до переліку держав, які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України та подальше її виключення з вказаного переліку є порушенням засад стабільності податкового законодавства, передбачених п. 4.1.9 ст. 4 та пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України. Зокрема, у позовній заяві представник позивача посилається на п. 4.1.9 ст. 4 Податкового кодексу України, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

З огляду на викладене, представник позивача зазначає про те, що перевірка здійснена відповідачем упереджено, при неврахуванні всіх наявних матеріалів, які безпосередньо стосуються предмету перевірки, а висновки викладені відповідачем в акті перевірки, є його особистими припущеннями, які не гуртуються на законі та не відповідають дійсним обставинам, з огляду на що, представник позивача просив задовольнити позов та скасувати спірне рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що відповідно до вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, платники податків, які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції зобов'язані подати до контролюючого органу звіт про контрольовані операції.

Водночас, останній зауважив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р Австрійську Республіку з 14.05.2015 включено до переліку держав (територій), які підпадають під критерії, передбачені вимогами пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України. При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.07.2015 № 677-р Австрійську Республіку з 01.08.2015 виключено з такого переліку.

Разом з тим, представник відповідача наголосив, що загальна сума операцій позивача з нерезидентом, зареєстрованим у Австрійській Республіці складає 504280,65 євро, згідно наданих до перевірки документів, обсяг господарських операцій ТОВ «Завалівський графіт» з нерезидентом компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) складає 12037091,22 грн., у зв'язку з чим, такі операції, на думку представника позивача, є контрольованими у розумінні ст. 39 Податкового кодексу України.

Таким чином, представник відповідача зазначив, що податкове повідомлення-рішення є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим, останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 11.10.2017 № 7378 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 10.11.2017 вказану адміністративну справу прийнято до свого провадження суддею Кармазіним О.А. та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи наведене, справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Завалівський графіт» з питань правомірності віднесення господарських операцій, проведених платником податків за 2015 рік, за результатами якої складено акт від 15.09.2016 № 337/26-15-14-03-01-32921289 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем пп. 39.4.2 п.39.4 ст. 39 Податкового кодексу України щодо неподання позивачем звіту про контрольовані операції за 2015 рік з нерезидентом компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) на загальну суму 12037091,22 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 120.3 ст. 120 ПК України застосовано штрафні санкції у розмірі 365400,00 грн.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, 23.09.2016 він звернувся до ДФС України зі скаргою № на податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 № . Однак, 21.11.2016 рішенням ДФС України скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 № без змін.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення таким, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

При цьому, позивач не спростовує та не заперечує щодо встановлених в Акті перевірки показників числових значень економічної діяльності товариства, які покладені в основу оспорюваних висновків Акту перевірки, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, визначені в Акті перевірки показники економічної діяльності товариства, як і обставини проведення господарських операцій за відповідними контрактами, визнаються встановленими.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Під час визначення такого переліку Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні; держави, які не розкривають у публічному доступі інформацію про структуру власності юридичних осіб; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією. Такий перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

При цьому, згідно з пп. 39.2.1.4 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно - операції з товарами, такими як сировина, готова продукція, тощо.

Відповідно до пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов'язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік; обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов'язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформацію про здійснені контрольовані операції одночасно з поданням декларації з податку на прибуток підприємств (додаток до декларації). Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що між ТОВ «Завалівський графіт» з нерезидентом компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) укладено ряд зовнішньоекономічних контрактів купівлі-продажу від 09.10.2014 № 42-2014-ZG; від 13.10.2014 № 45-2014-ZG; від 08.05.2015 № 29-2015-ZG; від 08.05.2015 № 30-2015-ZG; від 08.05.2015 № 31-2015-ZG; від 11.05.2015 № 19-2015-ZG, загальна сума господарських операцій по яким складає 12037091,22 грн.

При цьому, як зазначає у своїх запереченнях представник відповідача, про що також не заперечується позивачем, останнім до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві подано податкову декларацію (уточнюючу) від 25.07.2016 № , в якій зазначено про те, що загальний дохід платника податків, визначений за правилами бухгалтерського обліку задекларований у розмірі 169263465,00 грн. Тобто, річний дохід платника податків перевищує 20 млн. грн.

При цьому, обсяг господарських операцій позивача з компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) складає 12037091,22 грн., що перевищує 1 млн. грн. за відповідний податковий (звітний) рік.

Разом з тим, суд зазначає, що місцем реєстрації нерезидента компанії «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» є Австрійська Республіка.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р, у відповідності до 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України визначено Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, термін дії якого з 25.12.2013 по 13.05.2015.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» визнано таким що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р та затверджено новий перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, в якому міститься, зокрема, Австрійська Республіка.

При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.07.2015 № 677-р внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р, яким Австрійську Республіку з 01.08.2015 виключено з такого переліку.

Таким чином, зважаючи на те, що, по-перше, контрагент позивача зареєстрований у країні, що у період з 14.05.2015 по 01.08.2015 перебувала у затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р Переліку держав в якій ставка податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсотків нижче, ніж в Україні; по-друге, загальна сума операцій здійснених позивачем за відповідний календарний рік становить більше ніж 20 млн. гривень, а обсяг господарських операцій з компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) перевищує 1 млн. гривень, суд погоджується з висновком податкового органу, що такі операції позивача з нерезидентом є контрольованими у розумінні ст. 39 ПК України.

При цьому, позивачем у компанії «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» придбано товар (графіт природний, у вигляді порошку, марка ГЕО-94) на загальну суму 12037091,22 грн., що перевищує 5 млн. гривень, а отже, позивач, в силу вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України зобов'язаний подавати звіт про контрольовані операції.

В той же час, судом встановлено, що такий звіт за 2015 рік позивачем не подавався.

Відповідно до п. 120.3 ст. 120 ПК України неподання платником податків звіту та/або обов'язкової документації про здійснені ним протягом року контрольовані операції або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції; п'ять відсотків суми контрольованих операцій, що не задекларовані у звіті; три відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати за всі не задекларовані контрольовані операції.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що включення Австрійської Республіки на три місяці до переліку держав, які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України та подальше її виключення з вказаного переліку є порушенням засад стабільності податкового законодавства, передбачених п. 4.1.9 ст. 4 ПК України, оскільки п. 4.1.9 ст. 4 ПК України передбачає саме стабільність - змін до будь-яких елементів податків та зборів, однак не обмежує Кабінетом Міністрів України у виконанні функцій щодо прийняття відповідних розпоряджень щодо включення держави до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України та/або її виключення з даного переліку.

Вищезгадане розпорядження КМ України, яким у даному випадку в силу наданих повноважень визначено лише територіальний критерій, щодо якого застосовуються норми ПК України, не створює та не змінює будь-яких елементів податків і зборів, визначених п. 7.1. ПК України, які в силу п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України та п/п. 4.1.1., п. 7.3., п. 7.4. ПК України, взагалі можуть визначатися чи змінюватись виключено ПК України або шляхом внесення змін до нього, а відтак доводи позивача щодо відсутності підстав для застосування вказаного розпорядження КМ України, є помилковими.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності, а також зважаючи на те, що, по-перше, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р Австрійську Республіку було віднесено до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України і доказів незаконності або скасування такого розпорядження в судовому чи іншому порядку позивачем не надано; по-друге, загальний дохід платника податків за 2015 рік, визначений за правилами бухгалтерського обліку задекларований у розмірі 169263465,00 грн., що значно перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік; по-третє, обсяг господарських операцій позивача з компанією нерезидентом «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» перевищує 1 млн. гривень, у зв'язку з чим, судом встановлено, що такі господарські операції є контрольованими в розумінні ст. 39 ПК України та перевищують 5 млн. гривень, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 № , прийняте ГУ ДФС у м. Києві є правомірним та таким що не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт» (01135, м. Київ, вул. Шолуденка, 6, код ЄДР: 32921289) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін