Справа № 806/2529/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м.Житомир справа № 806/2529/18

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2018 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2018 р.

Ухвалою суду від 26.06.2018року було відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.08.2018року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Відповідачем була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка Позивача щодо своєчасності реєстрації, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2015року по 31.12.2017року. За результатами такої перевірки Відповідачем було винесено оскаржуване податкові повідомлення - рішення, яким Позивачу збільшені податкові зобов'язання з цього податку та застосовані фінансові санкції. Таке податкове повідомлення - рішення, на думку представника Позивача, винесено протиправно і підлягає скасуванню. Доводи податкового органу про обов'язковість реєстрації Позивача з 11.01.2017року платником податку на додану вартість вважає безпідставними.

Як пояснив представник Позивача, Позивач лише з 01.01.2017року перейшов на загальну систему оподаткування і перевищення сумарного доходу Позивача на 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість) в 2017році мало місце лише у вересні місяці, а тому Позивач відповідно до вимог п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України був зобов'язаний зареєструватися платником податку на додану вартість лише з 10.09.2017року.

Представник Відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, проти позову заперечила і зазначила, що за результатами невиїзної документальної перевірки ( акт перевірки від 08.05.2018року) було встановлено, що Позивач з 01.01.2017року перейшов зі спрощеної системи на загальну систему оподаткування і його загальна сума доходу за останніх 12 календарних місяців протягом 2016року становила 5510980,27грн.. За таких обставин Позивач підлягав обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість. За період з 11.01.2017року по 31.12.2017року Позивач не задекларував податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 346453,00грн. Такі порушення стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про збільшення Позивачу грошових зобов'язань з цього податку та застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 25% від донарахованих сум.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Позивач по даній справі, був зареєстрований платником єдиного податку третьої групи, а з 01.01.2017року перейшов на загальну систему оподаткування.

Судом встановлено та визнається сторонами, що загальна сума доходу Позивача за останніх 12 календарних місяців, тобто протягом 2016року становила 5510980,27грн., що сумарно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 22.05.2018р., Позивачу по даній справі збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 346453,00грн. та застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 86613,25грн. (25% від донарахованих сум). Таке рішення податкового органу зумовлено порушенням Позивачем вимог п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.4 та п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України.

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки (а.с.15), та пояснень представника Відповідача , Позивач у зв'язку із переходом з 01.01.2017року на загальну систему оподаткування та загальної суми доходу за останніх 12 календарних місяців в розмірі 5510980,27грн., що сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язаний був з 11.01.2017року зареєструватися як платник податку на додану вартість.

Безспірно, за змістом п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Суд вважає безпідставними доводи представника Позивача, що у зв'язку із переходом Позивача з 01.01.2017року на загальну систему оподаткування обов'язок зареєструватися Позивачем платником податку на додану вартість виник після отримання Позивачем такого сумарного доходу лише після 01.01.2017року, тобто без врахування результатів роботи Позивача за 2016рік.

Такі доводи представника Позивача не узгоджуються із вимогами ст.181 Податкового кодексу України і є наслідком довільно широкого та безпідставного трактування цих правових норм.

Пунктом 183.4 ст. 183 Кодексу встановлено, що у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним п. 181.1 ст. 181 Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним п. 182.1 ст. 182 Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений п. 183.3 ст. 183 Кодексу.

Таким чином, Позивач підлягав обов'язковій реєстрації як платник податку саме з 11.01.2017року, але вказані вимоги податкового законодавства не виконав.

За приписами п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Зазначене свідчить про правомірність висновку податкового органу, що за період з 11.01.2017року по 31.12.2017року Позивач не задекларував податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 346453,00грн. та не сплатив їх до відповідного бюджету.

Відповідно до вимог п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Таким чином, Відповідач відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення правомірно застосував до Позивача штраф в розмірі 86613,25грн. (25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання).

На підставі викладеного суд робить висновок, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області на підставі вимог чинного законодавства, у спосіб визначений податковим законодавством та в межах повноважень прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2018р., а тому підстави для визнання його протиправним та скасування і задоволення позову - відсутні.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для відшкодування судових витрат Позивача в даній справі у вигляді судового збору в сумі 4330,67грн., відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 02 жовтня 2018 року