Справа № 363/738/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/738/17 Суддя (судді) першої інстанції: Баличев М.Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Вишгородської міської ради, треті особи: Опікунська рада при Органі опіки та піклування Вишгородської міської ради, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 квітня 2018 року, -

У с т а н о в и в:

Позивач звернувся у суд із позовом до Виконавчого комітету Вишгородської міської ради, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 16 лютого 2017 року №34 «Про встановлення годин зустрічей з малолітніми».

В обгрунутвання позовних вимог посилається на те, що відповідачем не були повно та всебічно досліджені всі обставини при прийнятті рішення. Зокрема вказує, що рішенням порушено його батьківські права, як батька, який постійно піклується про дітей, належно їх утримує та виховує, забезпечує їх всім необхідним для повноцінного життя та розвитку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київського області від 26 квітня 2018 року позов задоволено.

Судове рішення умотивовано тим, що оскаржуване рішення жодного разу не було виконане, оскільки є неможливим для виконання, у зв'язку із тим, що діти перебувають на навчанні у визначений рішенням час.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині стягнення витрат по оплаті судового збору, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення у цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, проте рішення суду має бути скасовано із закриттям провадження у справі, з таких підстав.

Судом установлено, що 08.02.2017 року третя особа - ОСОБА_3 звернулася до виконавчого комітету Вишгородської міської ради із заявою про встановлення годин зустрічей з малолітніми дітьми.

Рішенням відповідача встановлено певні години зустрічей останньої з дітьми.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, судова колегія уважає такий висновок помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 124 Конституції закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв'язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов'язане з процесуальним законодавством.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства (далі - КАС), звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС ).

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як убачається з матеріалів справи, предметом розгляду у цій справі є правомірність рішення виконкому міської ради, яке прийнято на підставі проекту опікунської ради при Органі опіки та піклування та яким було встановлено години зустрічей малолітніх дітей з їх матір'ю.

Зазначене рішення прийнято відповідачем на реалізацію саме положень Сімейного кодексу для вирішення питання щодо спору у вихованні дітей. Відтак, апеляційний суд дійшов до висновку, що відповідач в даному випадку діяв не як суб'єкт владних повноважень в розумінні КАС.

За правилами ст. 19 Цивільного процесуального кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, судова колегія установила, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ст. 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Керуючись статтями 34, 243, п. 3 ч. 1 ст. 311, 319, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 квітня 2018 року скасувати.

Провадження в справі закрити.

Роз'яснити позивачу, що він вправі звернутися за вирішенням даного спору в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя - доповідачЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 26 вересня 2018 року.)