Справа № 405/5507/17 (2-а/405/229/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
10 вересня 2018 р.справа № 405/5507/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2018 р. у справі № 405/5507/17
за позовом ОСОБА_1
до Кіровоградської міської ради,
треті особи - Кіровоградська регіональна філія Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру", ОСОБА_2, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,
про визнання незаконним та скасування рішення, -

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2018 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:
- вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2018 р.;
- надати докази сплати судового збору в сумі 1762 грн.;
- вказати дату отримання копії рішення суду першої інстанції, що оскаржується;
- вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта громадянина України.
До апеляційного суду повернулося поштове повідомлення про отримання позивачем копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 03 серпня 2019 року.
09.08.2018 року до суду надійшов супровідний лист представника позивача із квитанцією про сплату судового збору в сумі 1762 грн., заявою про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційною скаргою з копіями для сторін у справі.
В обґрунтування заяви про поновлення строку апеляційного оскарження скаржник посилається, зокрема, на те, що одним із принципів здійснення адміністративного судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Цей принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у своїх рішеннях висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2012 року № 11-рп/2012).
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року №11-рп/2007).
Так, з рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Зазначає, що у рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У звязку із змінами в законодавстві та правовою невизначеністю щодо порядку подання апеляційної скарги позивач не мав можливості своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження, а тому строк на апеляційне оскарження має бути поновлений судом апеляційної інстанції. Ухвала була отримана представником позивача 05.02.2018 року. Апеляційна скарга подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда 16.02.2018 року.
Застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення позивача права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд. Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року по справі №804/243/16, відповідно до якого вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус судців" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус судців" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Зазначає, що раніше представником позивача до апеляційної скарги були подані всі належні та допустимі докази на підтвердження представництва інтересів ОСОБА_1 як адвоката, які не були взяті до відома колегією суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
Розглянувши зазначену заяву, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2 ст.295 КАС України).
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (ч.3 ст.295 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржену ухвалу прийнято у відкритому судовому засіданні 02.02.2018 року. Копію ухвали отримано представником скаржника 06.02.2018 року.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 13.02.2018 скаржник оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику, оскільки апеляційна скарга була підписана особою, яка не підтвердила свої повноваження щодо підписання такої скарги.
Копію ухвали скаржник отримав 16.04.2018 року.
14.05.2018 року безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга скаржника від 12.02.2018 року, яку було повернуто ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, із заявою від 07.05.2018 року про поновлення строку апеляційного оскарження.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України).
Копію ухвали скаржник отримав 13.06.2018 року.
14.06.2018 року скаржник подав апеляційну скаргу від 12.02.2018 року до суду першої інстанції, тобто після спливу строку, встановленого ч.1 та ч.2 ст.295 КАС України.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ч. 1 ст. 13 КАС України).
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судом встановлено, що апеляційні скарги подавалися до суду без зайвих зволікань. Підставою для їх повернення та залишення без розгляду стали недоліки в роботі представника позивача, яким і було здійснено апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. Ці обставини, на думку колегії суддів, не є підставою для позбавлення позивача права на апеляційне оскарження, тому строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню.
Апеляційна скарга за своєю формою та змістом відповідає вимогам, що визначені ст. 296 КАС України.
Зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перевірено.
Підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відкриття апеляційного провадження та підготовки справи до апеляційного розгляду в порядку, встановленому ст. 306 КАС України.
Керуючись статтею 300 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2018 р. у справі №405/5507/17.
Відкрити апеляційне провадження у справі № 405/5507/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2018 р.
Встановити строк до 28.09.2018 р., упродовж якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу.
Роз'яснити учасникам справи, що у відзиві на апеляційну скаргу може міститися клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко