Справа № 826/9514/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Київ №826/9514/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправними та скасування дій та рішень,

в с т а н о в и в:
У липні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом до Деснянської райдержадмі-ністрації, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення і дії відповідача по реєстрації місця проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що всі правочини за кредитним договором від 07.09.2005 №11/01-09-2005 щодо передання власності на квартиру (купівлі-продажу квартири) іншим особам є нікчемними в силу порушення при їх вчиненні ст.ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України, ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про іпотеку", ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а дії і рішення, у т.ч. від 29.05.2017 по реєстрації права влас-ності на квартиру за третіми особами та реєстрації місця проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за цією адресою є протиправними.

Представник відповідача Марченко О.О. подала заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити в його задоволенні з тих підстав, що позивачем не надано доказів визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2017 №4574. Крім цього, представником відповідача зазначено, що 31.08.2017 ОСОБА_2 і ОСОБА_4 були зняті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , натомість ОСОБА_3 зареєстрованим за вказаною адресою не був.

Судом відмовлено у прийнятті заяви позивача про уточнення позовних вимог від 20.09.2017 з підстав неможливості одночасної зміни позивачем предмету і підстав позову.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позов з наведених у позові підстав.

Представник відповідача ОСОБА_5 не визнала позов з наведених у запере-ченнях підстав.

Треті особи до судового засідання не прибули, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим та згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач з 09.11.1988 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Відділу з питань реєстрації місця прожи-вання Деснянської райдержадміністрації від 12.07.2017 №102/30/15299, засвідченою позива-чем (а.с. 81).

Прописка позивача за вищевказаною адресою з 09.11.1988 підтверджується поквар-тирною карточкою і картокою прописки, засвідчені начальником Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської райдержадміністрації ОСОБА_6 копії яких містяться у справі (а.с. 99-100). У цих карточках зроблено записи про те, що 12.09.2016 позивача було знято з реєстрації місця проживання за вищевказаною квартирою у зв`язку втратою права користування за заявою власника, а також про поновлення місця реєстрації з 04.07.2017 за рішенням адміністративного суду.

02 червня 2017р. ОСОБА_2 звернулася до Відділу з питань реєстрації місця про-живання Деснянської райдержадміністрації із заявами про зняття з реєстрації місця прожи-вання ( АДРЕСА_2 ) та про реєстрацію місця проживання ( АДРЕСА_1 ). Одночасно ОСОБА_2 були подані заяви про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , 2006 р.н.

ОСОБА_2 подано документ, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання особи, паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Деснянсь-ким РВ ГУДМС України в м. Києві 12.05.2015.

На підтвердження права на проживання ОСОБА_2 у житлі в заяві зазначено і додано договір купівлі-продажу від 29.05.2017 №4574, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2017 №88253922 і №88253824.

Заяви відносно малолітньої ОСОБА_4 містять розписки її законного представника ОСОБА_3 від 02.06.2017 про надання згоди на зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання. До заяв додано свідоцтво про наро-дження НОМЕР_2 , видане 26.12.2015 ВК Ольшанської СР Рокитнянського району Київської області.

У заявах про реєстрацію місця проживання та про реєстрацію місця проживання мало-літньої дитини вказано про те, що додається квитанція про сплату адміністративного збору.

У той же день вищевказані заяви прийняті, наявність та правильність необхідних документів перевірені адміністратором ЦНАП ОСОБА_7

03 червня 2017р. місце проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані обставини підтверджуються наявними у справі копіями заяв ОСОБА_2 від 02.06.2017 про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання, поданих у своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 50-53), повідомлень про зняття з реєстрації місця проживання від 03.06.2017 №102/30/2186 та №102/30/2188 (а.с. 54, 55), картки реєстрації особи ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (а.с. 56), поквартальної картки (а.с. 60), які засвідченими начальником Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської райдержадміністрації ОСОБА_6 , копіями договору купівлі-продажу від 29.05.2017 №4574, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2017 №88253922 і №88253824 (а.с. 57-59).

Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2017, посвідченого при-ватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстро-ваного в реєстрі за №4574 (а.с. 57), ОСОБА_8 (Продавець) передає, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (Покупці) приймають у власність в рівних частках кожен належну продавцю на праві власності квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно з копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2017 №88253922 і №88253824 (а.с. 58, 59), до реєстру внесено наступні записи про право власності:

- від 29.05.2017 №20637425, згідно з яким право власності (спільна часткова) на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2017 №4574;

- від 29.05.2017 №20637424, згідно з яким право власності (спільна часткова) на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2017 №4574.

Спірні правовідносини стосуються правомірності зняття позивачів з реєстрації місця проживання і врегульовані Законом України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересу-вання та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі Закон №1382) і Порядком реєст-рації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 №1077, зареєст-рованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2109/22421 (далі Порядок №1077).

Відповідно до ст. 6 Закону №1382 для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у т.ч. через центр надання адміністративних послуг):

- письмову заяву;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;

- квитанцію про сплату адміністративного збору;

- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що пос-відчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Відповідно до п. 2.2 Порядку №1077 (у чинній на час спірних правовідносин редакції) для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіаль-ного підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі центр) до відповідного центру:

письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5);

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, крім випадків, установ-лених пунктом 2.8 цього розділу;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця прожи-вання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру;

свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку;

заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Згідно з п. 2.3 цього Порядку відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

Як встановлено судом, 03.06.2017 відповідачем зареєстровано місце проживання ОСОБА_9 і ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі поданих ОСОБА_2 заяв від 02.06.2017, до яких були додані:

- документ, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання особи, паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Деснянським РВ ГУДМС Украї-ни в м. Києві 12.05.2015;

- договір купівлі-продажу від 29.05.2017 №4574, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2017 №88253922 і №88253824, які підтверджують право на проживання у квартирі;

- квитанції про сплату адміністративного збору.

Наявність на час виникнення спірних правовідносин у ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстрованого право власності на квартиру АДРЕСА_3 , підтверджується також наданою позивачем засвідченою ним копією Інформа-ційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2017 №92056052 (а.с. 25).

Також судом встановлено, що заяви відносно малолітньої ОСОБА_4 містять роз-писки її законного представника ОСОБА_3 від 02.06.2017 про надання згоди на зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання. До заяв додано свідоцт-во про народження НОМЕР_2 , видане 26.12.2015 ВК Ольшанської СР Рокитнянського району Київської області.

Встановлені судом обставини, підтверджені належними і допустимими доказами по справі, свідчать про відповідність поданих ОСОБА_2 вимогам ст. 6 Закону №1382, п.п. 2.2, 2.3 Порядку №1077 та про наявність у відповідача законних підстав для проведення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи позивача про недійсність поданих відповідачу документів, зокрема нікчем-ність в силу ст. 228 ЦК України договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2017 №4574, і як наслідок наявність у відповідача визначеної у ст. 9-1 Закону №1382 підстави для відмови в реєстрації місця проживання, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, згідно із ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований, зокрема на незаконне заволодіння майном фізичної особи (ч. 1). Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2).

Проте позивач помилково не враховує, що у відповідача відсутні повноваження на встановлення чи перевірку дійсності правочинів; відповідач здійснює свої функції згідно з поданими йому, перелік яких визначений у Законі №1382 і Порядку №1077, і в силу ст. 6 цього Закону №1382 відповідачу заборонено вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів. Водночас, суд зауважує позивачу, що з доданих до заяв про реєстрацію місця проживання документів недійсність договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2017 №4574 не вбачається.

Посилання позивача на положення Законів України "Про іпотеку", "Про захист прав споживачів" суд відхиляє, оскільки вони не регулюють спірних правовідносин у сфері реєс-трації місця проживання і не свідчать про наявність або відсутність у відповідача підстав для реєстрації місця проживання або відмови у такій реєстрації.

З цих же підстав суд не бере до розгляду подані позивачем копії кредитного договору від 07.09.2005 №11/01-09-2005 та додаткових угод №3 і №4 до нього, пояснювальної записки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 25.09.2016, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.03.2017 у справі №754/12198/16-ц, договору від 22.01.2014 №67 про відступлення прав за договором іпотеки від 07.09.2005 №2646, договору від 21.07.2016 №602 про відступлення права вимоги за договором іпотеки, договору від 21.07.2016 №605 про відступлення права вимоги за договором іпотеки, договору купівлі-продажу від 19.10.2016 №843, Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.09.2016 №67691288, від 08.11.2016 №72584749 (а.с. 9-24); пояснення позивача від 31.07.2017 по заборгованості ВАТ "Банк "БІГ-Енергія" і копії заяв на видачу готівки (а.с 26-29), а також додатки до клопотання позивача від 20.09.2017 (66-79), оскільки вони не підтверджують наявність у відповідача визначених у ст. 9-1 Закону №1382 підстав для відмови у реєстрації місця проживання.

Таким чином, доводи позивача про відсутність у відповідача підстав для проведення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та наявність підстав для відмови у проведенні такої реєстрації є безпідставними.

Крім цього, належних доказів реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем не надано до суду, а судом такий факт не встановлено, адже реєструвалося місце проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , тому твердження позивача про протиправну реєстрацію відповідачем місця прожи-вання ОСОБА_3 за вказаною адресою є безпідставними і нічим не підтверджуються.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністратив-ного позову і відсутність підстав для його задоволення.

Окремо суд зазначає про те, що згідно наявними у справі копіями заяв ОСОБА_2 від 29.08.2017 про зняття з реєстрації місця проживання, поквартальної картки (а.с. 60-62), які засвідченими начальником Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської райдержадміністрації ОСОБА_6 , відповідачем 30.08.2017 знято ОСОБА_2 і ОСОБА_10 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Гарантоване ст. 55 Конституції України та КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунто-ваним. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 у справі №9901/428/18 (Провадження №11-236заі18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74264706).

Водночас, як вбачається, на час розгляду і вирішення справи судом, обставини, які стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, відпали, враховуючи зняття відповідачем з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що вказує на відсутність порушення прав та/або інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративний позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження ст. 255 КАС України.. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко