Справа № 1540/3610/18
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3610/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ВЛАХОС» (68671, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Центральна, 28А) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа,8, м. Київ, 04053), Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації (Львівська площа,8, м. Київ, 04053) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Приватне підприємство «ВЛАХОС» (далі ПП «ВЛАХОС») з позовом (а.с.81-93) до Державної фіскальної служби України (далі ДФСУ), комісії ДФСУ, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі Комісія), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії №566595/36384981 від 22.01.2018 року;

- зобов'язати ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкову накладну №1 від 29.11.2017 року подану для реєстрації ПП «ВЛАХОС».

Позивач зазначив, що він зареєстрований як суб'єкт господарювання 17.09.2009 року, перебуває на податковому обліку, зареєстрований платником ПДВ з 28.08.2009 року, є орендарем земель сільськогосподарського призначення.

На виконання вимог п.201.10 ст.201 ПКУ ним складено податкову накладну №1 від 29.11.2017 року та направлено її для реєстрації в ЄРПН. Згідно отриманої квитанції від 14.12.2017 року податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено.

На виконання п.п.201.16.2 п.201.16. ст.201 ПКУ ним направлено на адресу ДФС повідомлення №1 від 15.01.2018 року щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій, пояснення та копії документів, перелік яких відповідав вичерпаному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, встановленого наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. Надані документи на думку позивача беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій за податковою накладною №1 від 29.11.2017 року.

Однак, рішенням Комісії №566595/36384981 від 22.01.2018 року відмовлено у реєстрації податкової накладної №2 від 11.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є потужним сільгоспвиробником, основним напрямком діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11.). Як наслідок, одним з видів діяльності господарства є, крім іншого, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (Код КВЕД 46.22).

Податкова накладна №1 від 29.11.2017року складалась ним та подавалась до податкового органу на реєстрацію у зв'язку з укладенням та виконанням договору поставки №29/11/1 від 29.11.2017року та додаткової угоди №1 від 29.11.2017р. до нього, укладеного з ТОВ "Південний торговий дім" (Покупець), предметом якого є постачання соняшнику українського походження, врожаю 2017 року на умовах цього договору. Предметом додаткової угоди є поставка на умовах СРТ в редакції Інкотермс - 2010: склад ТОВ "Південний торговий дім" (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, Белградське шосе, 8а) соняшнику українського походження, врожаю 2017 року у кількості 65 мт, вартістю 10.850 грн. за 1 мт.

В процесі виконання договору поставки сільськогосподарської продукції №29/11/1 від 29.11.2017р. та додаткової угоди №1 до нього сторонами були оформлені документи бухгалтерського обліку: видаткова накладна № РН-0000007 від 29.11.2017р. про передачу ТОВ "Південний торговий дім" 65 мт. соняшнику врожаю 2017р. на загальну суму у розмірі 705.250,26 грн.; платіжні доручення №1767 від 01.12.2017р., №2212 від 27.12.2017р. про оплату ТОВ "Південний торговий дім" соняшника згідно рахунку; товарно-транспортні накладні №№ 373,377,378 від 29.11.2017р. на перевезення вищезгаданого товару, договір №04/10/1 від 04.ю10.2017р. зберігання та надання послуг з приймання, очищення та відпуску сільськогосподарських культур.

Проте, згідно рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 22.01.2018р. № 566595/36384981 податковим органом з посиланням на п/п 201.16.3 п. 201.16 ст. 201 ПКУ фактично без правових на те підстав було поставлено під сумнів реальність вчиненого сторонами по договору поставки №29/11/1 від 29.11.2017р. та додаткової угоди №1 до нього правочину та відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 29.11.2017р. з підстав "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Позивач стверджує, що згідно ст. 204 ЦК України укладений ним договір поставки №29/11/1 від 29.11.2017р. та додаткової угоди №1 до нього є правомірними, оскільки їх недійсність не встановлена законом, а також не визнана судом.

На думку позивача додані ним до повідомлення від 15.01.2018р. №1 на адресу податкового органу документи (договір поставки та додатково угода до нього, видаткова накладна, платіжні доручення, товарно-транспорті накладні тощо) містять опис господарської операції та підтверджують факт виконання сторонами договору, тобто, за визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами. Податковий орган не міг керуватися лише припущеннями щодо фіктивності укладеного правочину - договору поставки №29/11/1 від 29.11.2017р. та додаткової угоди №1 до нього, оскільки надані ПП «ВЛАХОС» документи первинного бухгалтерського обліку свідчать про реальне настання правових наслідків, обумовлених зазначеним правочином.

Рішення комісії від 22.01.2018р. №566595/36384981 про відмову у реєстрації ПН невмотивованим та ґрунтується на припущеннях про нібито допущені порушення закону. При цьому, податковим органом вищої інстанції було лише процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин, що призвели до висновку про вчинення платником податку певних порушень.

Позивач зазначив, що наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 затверджені Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН (далі Критерії №567), пунктом 6 яких визначено два основних критерія оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної, але під жодний з цих критеріїв податкова накладна не підпадала.

Рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної є за своєю правовою природою актом індивідуальної дії, головною особливістю якого є конкретність. Конкретність, на думку позивача, полягає в тому, що акт індивідуальної дії має чітко формулювати конкретне юридичне волевиявлення суб'єкта, який видає такі акти, розв'язувати конкретну індивідуальну справу або питання, що стосуються конкретного суб'єкту, має бути складений у чіткій відповідності до норм чинного законодавства та бути зрозумілим.

Натомість, рішення комісії ДФС не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії. Підстава для прийняття рішення є формальною, не можливо встановити, що саме порушив платник податків, що є недопустимим з точки зору ПКУ.

Відповідачі порушили його права як платника податків, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позов.

Представник ДФСУ подав відзив на позов (а.с.162-166), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ДФСУ навів у відзиві положення законодавства, яке регламентує діяльність Комісії, Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН встановлені п.6 Критеріїв №567), перелік документів для надання платником податків у залежності від критерію оцінки, встановлений наказом МФУ №567 від 13.06.2017 року.

У подальшому зазначив, що позивач відповідно до повідомлення після отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної подав документи, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Представник відповідача вважає рішення Комісії обґрунтованим та правомірним.

Ухвалою суду від 23.07.2018 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 06.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами мпрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ПП «ВЛАХОС» зареєстровано 17.08.2009 року, знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби, є платником ПДВ, орендарем земель сільськогосподарського призначення. Види діяльності за КВЕД: вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур; допоміжна діяльність у рослинництві; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля фруктами й овочами (а.с.55-56, 94-104).

29.112017 року ПП «ВЛАХОС» (постачальник) укладений договір поставки №29/11/1 з ТОВ "Південний торговий дім" (покупець) на поставку соняшника українського походження врожаю 2017 року. Також укладена додаткова угода Предметом додаткової угоди є поставка на умовах СРТ в редакції Інкотермс - 2010: склад ТОВ "Південний торговий дім" (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, Белградське шосе, 8а) соняшнику українського походження, врожаю 2017 року у кількості 65 мт, вартістю 10.850 грн. за 1 мт (а.с.33-40).

В процесі виконання договору поставки сільськогосподарської продукції №29/11/1 від 29.11.2017р. та додаткової угоди №1 до нього сторонами були оформлені документи бухгалтерського обліку: видаткова накладна № РН-0000007 від 29.11.2017р. про передачу ТОВ "Південний торговий дім" 65 мт. соняшнику врожаю 2017р. на загальну суму у розмірі 705.250,26 грн.; платіжні доручення №1767 від 01.12.2017р., №2212 від 27.12.2017р. про оплату ТОВ "Південний торговий дім" соняшника згідно рахунку; товарно-транспортні накладні №№ 373,377,378 від 29.11.2017р. на перевезення вищезгаданого товару, договір №04/10/1 від 04.ю10.2017р. зберігання та надання послуг з приймання, очищення та відпуску сільськогосподарських культур (а.с.42,44,45,47-53,59-67).

ПП «ВЛАХОС» виписало податкову накладну №1 від 29.11.2017року, яку направило для реєстрації в ЄРПН. Згідно з квитанцією вказана податкова накладна доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України.

В квитанції зазначено «Документ прийнято. Реєстрація зупинена». Також зазначено, що виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1206. Запропоновано надати пояснення та/або документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН (а.с.29).

Позивач направив повідомлення від 15.01.2018 року №1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК, згідно якого по. подав документи, які підтверджують придбання та подальший продаж товару (а.с.30).

22.01.2018 року Комісія прийняла рішення №566595/36384981, відповідно до якого позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 29.11.2017 року з підстави надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування(а.с.68).

Вважаючи порушеними свої права прийняттям вказаного рішення позивач звернувся до суду в даним позовом.

Спірні правовідносини виникли між позивачем юридичною особою, платником податків та відповідачами - суб'єктами владних повноважень з приводу з питань оподаткування, зокрема податку на додану вартість, у тому числі щодо реєстрації податкової накладної.

Спеціальним законом з питань оподаткування є ПКУ.

Згідно пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПКУ, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 ст. 187 ПКУ вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ст.188 ПКУ).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПКУ встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Постановою КМУ від 29.12.2010 року №1246 був затверджений Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних.

Законом України «Про внесення змін до ПКУ щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №17-97-VІІІ внесені зміни до ПКУ та запроваджено новий механізм електронного адміністрування податку на додану вартість за умов проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм і обсягів митного та податкового контролю, зокрема, ст.201 ПКУ доповнена п.201.16 (в даній редакції діяла до 01.01.2018 року) щодо можливості зупинення реєстрації податкової накладної, порядку та підстав зупинення реєстрації податкової накладної, регламентовані дії платника податку та контролюючого органу по даному питанню, передбачений такий суб'єкт владних повноважень, як Комісія центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, яка розглядає письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 п.201.16 ст.201 ПКУ, та наділена повноваженнями щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмови у такій реєстрації.

Пунктом п.201.16 було встановлено, що реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої ПН/РК сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, встановлених відповідно до п.74.2 ст.72 ПКУ.

У відповідності до вимог п.74.2 ст.72 ПКУ (діяв до 01.01.2018 року) в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності ПН/РК оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН.

Законом України «Про внесення змін до ПКУ та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року №2245-VIII, який діє з 01.01.2018 року, внесені зміни до ПКУ та,зокрема, п 74.2 ст. 74 виключений, а п.201.16 ст.201 ПКУ викладений в редакції: Реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

КМУ 21.02.2018 року прийнята постанова №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою затверджені: - Порядок зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН;- Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації;- Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

Пунктом 12 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН встановлено, що у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації ПН/РК. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

В п.14 наведений перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Реєстрі.

Згідно з п.15, п.16 Порядку письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у ПН/РК. Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС.

Пунктами 18,19,20 Порядку визначено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: - реєстрацію ПН/РКв Реєстрі; відмову у реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації ПН/РК відповідно до п.21 Порядку є: - ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, реєстрацію яких зупинено; - ненадання платником податку копій документів відповідно до пп. 4 п.13 цього Порядку; - надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Згідно з п.22 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі ПН/РК, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Пунктом 23 Порядку встановлено, що Комісією регіонального рівня протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в ПН/РК, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої ПН/РК на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК, яке реєструється в окремому Реєстрі ПН/РК, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому ст.42 Кодексу;

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в ПН/РК, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої ПН/РК на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі ПН/РК, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Згідно з пунктами 1,2,3.4 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації він визначає організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, а також права та обов'язки її членів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Комісія контролюючого органу діє в межах повноважень, визначених у Порядку зупинення ПН/РК в ЄРПН. Комісія контролюючого органу в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України, ПКУ та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також цим Порядком.

Пунктом 17 встановлено, що голова, заступник голови, секретар та члени комісії контролюючого органу беруть участь у засіданні особисто та не мають права делегувати своїх представників для участі в її засіданні. Засідання комісії контролюючого органу є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її затвердженого персонального складу. Рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування. Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.

Таким чином, зазначена Комісія є окремим суб'єктом владних повноважень, оскільки тільки вона має право примати колегіально рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Відповідно до п.27 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН рішення про відмову у реєстрації ПН/РК в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 2 постанови КМУ №117 від 21.02.2018 року встановлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 р. зупинено реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до ПКУ та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» , та які станом на 1 грудня 2017 р. не подали пояснень і копій документів до таких ПН/РК, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Судом встановлено, що позивач як платник ПДВ на виконання своїх податкових зобов'язань та направив для реєстрації в ЄРПН податкову накладну №1 від 29.11.2017року, реєстрація якої була зупинена 30.11.2017 року, про що контролюючим органом в автоматичному режимі надіслана квитанцію про зупинення реєстрації такої ПН/РК коригування(т.1 а.с.38).

Позивач отримав квитанцію №1 з повідомленням, що відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. Позивачу запропоновано надати пояснення та / або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПК відповідно до п. «в» пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПКУ.

Рішення №566595/36384981 від 22.01.2018 року винесено Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації ДФСУ.

Дослідивши оскаржуване рішення Комісії як акт індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень та надані позивачем первинні документи в підтвердження здійснення господарської операції, за якою складена податкова накладна, суд дійшов до висновку, що рішення Комісії є необґрунтованим та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

В рішенні Комісії №566595/36384981 від 22.01.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 29.11.2017року зазначено, що воно прийнято з підстави «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коррегування».

Рішення Комісії не містить жодного посилання на конкретний документ, якій складений з порушенням законодавства та з яким саме порушенням він складений.

Суд вважає обґрунтованим доводи позивача, що Комісія у своєму Рішенні лише зазначила одну з підстав, яка зазначена а нормативно-правовому акті як підстава для відмови у реєстрації податкової накладної, проте на наведено жодного факту та мотивів прийнятого рішення.

Позивачем надані документи (договор поставки, накладні, рахунки та інші), які підтверджують здійснення господарської операції, які складені у відповідності до вимог законодавства.

Пунктами 16-20 Порядку роботи Комісії №566 встановлено, що Комісією розглядаються письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до пп.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПКУ, а також висновок контролюючого органу з пропозицією щодо реєстрації ПН/РК в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації. Порядок взаємодії Комісії, структурних підрозділів та головних управлінь ДФС затверджується ДФС.

Комісія може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Розгляд питання на засіданні Комісії включає такі етапи:1) доповідь секретаря Комісії;2) доповідь члена Комісії, співдоповіді (у разі потреби);3) внесення пропозицій членами Комісії, їх обговорення;4) оголошення головою Комісії рішення про припинення обговорення питання;5) голосування;6) оголошення головою Комісії результатів голосування;7) оформлення протоколу, який підписується учасниками засідання.

Протокол засідання Комісії повинен містити перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті Комісією рішення. Рішення з питань, що розглядаються на засіданнях Комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос голови Комісії є ухвальним.

В оскаржуваному рішення відсутні мотиви його прийняття. Відповідачами не надані документі, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення. До суду також не надано жодного документу щодо процесу прийняття Комісією оскаржуваного рішення з відображенням думок та позицій її членів, висновку контролюючого органу з пропозицією щодо реєстрації ПН/РК в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації.

У відзиві на позов представник відповідача ДФС також не наводить відповідних обґрунтувань щодо надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте суд вважає надані документи позивачем не мають дефектів та підтверджують здійснення господарської операції.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням того, що рішення Комісії є не чітким, необґрунтованим, не мотивованим, та не надання відповідачем будь-яких документів, які були підставою для прийняття вказаного рішення, які б містили мотиви та обґрунтування його прийняття, суд дійшов до висновку про його неправомірність.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Комісії №566595/36384981 від 22.01.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 29.11.2017року в ЄРПН підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання ДФС України зареєструвати податкову накладну ПП «ВЛАХОС» № 1 від 29.11.2017року в ЄРПН, оскільки відповідно до п.19 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день настання однієї з таких подій: - прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію ПН/РК; - набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію ПН/РК (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); - неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК.

Крім того, відповідно до п.20 Порядку №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. З урахуванням викладеного, а також встановлених обставин, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов'язання зареєструвати податкову накладну датою її подання-29.11.2017 року.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив щодо зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ: Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що безпідставна відмова в реєстрації податкової накладної позивача порушує його права та інтереси.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають у задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що з ДФСУ за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 3524,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства «ВЛАХОС» (68671, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Центральна, 28А, ) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа,8, м. Київ, 04053, ), Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації (Львівська площа,8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації №566595/36384981 від 22.01.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 29.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 29.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ВЛАХОС» судові витрати у сумі 3524,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст.293,295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.