Справа № 297/1234/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6984/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2018 року прийняте суддею Гецко Ю.Ю. в місті Берегово у справі № 297/1234/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0174/30500/18 від 14.02.2018 року.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Суд виходив з того, що з матеріалів справи не встановлено, а відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 мав право на керування, володіння, розпоряджання автомобілем марки «VW Golf», реєстраційний номерний знак № MI892CP, номер кузова НОМЕР_1. Оскільки ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись.

У разі відсутності документальних відомостей про таке, звинувачення ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні слід вважати таким, яке за змістом ст. 62 Конституції України ґрунтується виключно на упереджених припущеннях та повинно тлумачитись на його користь.

В зазначеній постанові митниці не перелічені та не зазначені, а в матеріалах справи відсутні жодні документальні докази про те, хто слідував разом з ОСОБА_1 в автомобілі та мав право керувати та розпоряджатись ним, хто безпосередньо подавав заяву на тимчасовий ввіз і брав на себе зобов'язання зворотного вивозу даного автомобіля з території України.

Не погодившись із даним судовим рішенням, стороною відповідача подано апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що виходячи з інформаційних даних центральної бази ЄАІС ДФС, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1, мав вивести автомобіль «VW Golf» за межі митної території України до 10.04.2017 року, але не вивіз, чим перевищив встановлений законодавством строк тимчасового вивезення більше ніж на 10 діб.

В своєму поясненні, позивач підтвердив факт слідування 10.04.2016 року через пункт пропуску «Лужанка» на транспортному засобі (далі т.з.) «VW Golf» та пояснив, що т.з. він залишив у своїх знайомих для ремонту в місті Ужгороді. Жодних документів, що т.з. в ремонті та де останній знаходиться ним не надано.

Ч. 5 ст. 38 МК України, встановлено вичерпний перелік дій, що можуть бути вчиненими із тимчасово ввезеними т.з.

П.3 ч. 1 ст. 266 МК України визначено, що декларант зобовязаний надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Роздруківка інформації з центральної бази ЄАІС ДФС засвідчує, що т.з. «VW Golf» 10.04.2016 року був переміщений «по зеленому коридору» смузі спрощеного митного контролю, яку сама обирає особа. Отже суд першої інстанції помилково вбачає недоведеним даний факт.

Відносно тверджень суду про відсутність у позивача посвідчення водія, то митне законодавство передбачає оформлення т.з. на власника, а не на водія.

Судом першої інстанції проігноровані пояснення позивача подані ним при складанні протоколу про порушення митних правил та інші наявні докази справи.

Крім того, мається в судовому рішенні безліч помилок, а саме позивача вказано жіночого роду, притягнення мало місце за ч. 3 ст. 481 МК України, а не за ч. 3 ст. 370 МК України. Також розгляд справи здійснено без належного повідомлення сторони відповідача та за її відсутності.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи п. 1 .ч. 1 ст. 311 КАС України у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю апеляційний суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що позивач ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці легковий автомобіль марки «VW Golf», реєстраційний номерний знак Словачини № MI892CP, номер кузова НОМЕР_1, в митному режимі «транзит», і мав вивезти даний автомобіль протягом одного року, однак цього не зробив.

Частиною першою статті 366 Митного кодексу України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору, призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах:

- не підлягають оподаткуванню митними платежами;

- не підпадають під встановленні законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території;

- не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до частини шостої статті 366 Митного кодексу України громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон.

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що ввезення т.з. «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Словачини № MI892CP здійснено з метою транзиту. Оскільки автомобіль слідував на митну територію України по смузі спрощеного митного контролю, декларувався усно та був оформлений на митному посту «Лужанка» у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Частиною першою статті 458 Митного кодексу України закріплено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з пунктом 1.1. частини 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2015 року №1118, встановлено, що в разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, транспортний засіб для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про знаття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні) перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Згідно з частини 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб -тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Застосовуючи вказані правові норми, встановивши факт перевищення позивачем строку, встановленого частиною 1 ст. 380 МК України, відсутності доказів звернення позивача із заявою до митного органу про продовження строку тимчасового ввезення вказаного вище автомобіля, митний орган зробив юридично правильний висновок про правомірність застосування до позивача штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом від 05 вересня 2018 (справа № 283/2965/15-а) та від 13 лютого 2018 року (справа № 308/6260/17).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задовольнити.

Скасувати рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2018 року у справі № 297/1234/18 та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 24.09.2018 року.