Справа № 339/222/18
Суддя: Головенко О. С.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/222/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора УПП у Львівській області Стадника Івана Теодозійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив :

26.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову ЕАА №427457 від 03.06.2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження в справі закрити.

Вимоги обґрунтовує тим, що вона рухалася автомобілем НОМЕР_1 по правій смузі автодороги, зауваживши, що автомобіль спереду рухається з дуже малою швидкістю та переконавшись, що на зустрічній смузі автомобілі відсутні і роздільна смуга переривчаста, вирішила здійснити обгін. Оскільки автомобіль спереду максимально прийняв вправо, то вона здійснила маневр обїзду, не перетнувши роздільної смуги взагалі.

Працівником поліції здійснено її зупинку через кілька десятків метрів після здійсненого маневру та повідомлено, що вона перетнула суцільну роздільну смугу та на неї буде накладено штраф в розмірі 255 грн.

Однак жодного доказу щодо вчинення нею порушення відповідач не надав і виніс постанову, не взявши до уваги її пояснення та не опитав свідків, які були очевидцями.

Постанову їй не було вручено, а вислано поштою, тому відмітка в постанові « від підпису відмовилася» не відповідає дійсності, адже вона хотіла надати пояснення, однак їй відмовлено.

Окрім того, відповідачем при винесеннні постанови порушені її права, передбачені ст. 268 КУпАП, і вона була позбавлена можливості надати пояснення, користуватися правовою допомогою, заявляти клопотання та надати документи, які передбачені ст.33 КУпАП.

Відповідач у судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку та не подав відзив на позов.

Відтак, відповідно до вимог ч. 3 ст.205, ч.3 ст.194 КАС України неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що справу слід слухати у відсутності суб'єкта владних повноважень на підставі наявних доказів, що відповідатиме вимогам ст.205 КАС України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, надавши їм оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 03.06.2018 року винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП, яку позивач оскаржив.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 03.06.2018 року 08 год. 44 хв. на автодорозі Київ-Чоп 619 км 500м на дорозі із двохстороннім рухом, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, перетнула вузьку суцільну смугу дорожньої розмітки 1.1 виїхала на зустрічний бік дороги , чи пушила вимоги п. 11.3 ПДР України .

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11.3 ПДР України передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач, заперечуючи факту вчинення нею правопорушення, посилається на відсутність належних доказів на підтвердження її винуватості.

Так, оскаржуючи вказану постанову, вказувала на те, що правопорушення не вчиняла та здійснила об"їзд транспортного засобу, не порушивши ПДР України; була зупинена не на місці, а через деякий час, при винесенні постанови не опитано свідка пасажира її автомобіля очевидця події на підтвердження її невинуватості та надати відеофіксацію для огляду, а також надати письмові пояснення, але їй відмовлено.

Нормою частини 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з доводів позовної заяви та пояснень позивача в суді, позивач стверджувала, що не погоджувалася з діями працівника поліції щодо винесення постанови вважаючи, що в її діях відсутня подія та склад правопорушення.

Окрім того, в постанові зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від підпису, що свідчить про її незгоду з вказаним рішенням.

Тому суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача.

Так, за змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Однак доказів того, що позивач керуючи автомобілем, на дорозі із двохстороннім рухом, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, перетнула вузьку суцільну смугу дорожньої розмітки 1.1 виїхала на зустрічний бік дороги, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів в автоматичному режимі, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з"ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідач не надав до суду жодних доказів на спростування доводів позивача та будь - яких інших доказів на підтвердження протиправності та умислу на вчинення ОСОБА_1 дій, які кваліфікуються як адміністративне правопорушення згідно ч.2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Окрім того, суд враховує і те, що відповідно до ч.4 ст.159 КАС України не подання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується судом як визнання позову.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечила факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим позовні вимоги щодо визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягають, оскільки ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч. 3. ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій протиправними не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування постанови та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного , керуючись ст.2, 5, 9, 241-246, 286 КАС України суд,-

ухвалив:

Позов задоволити частково .

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА№427457 від 03.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 425 ( чотириста двадцять пять) гривень за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі закрити.

В решті позовних вимог щодо визнання дій працівника поліції протиправними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

Позивач : ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: Старший інспектор УПП у Львівській області Стадник Іван Теодозійович вул. Перфецького, 19 м.Львів.

Суддя О.С. Головенко