Справа № 826/14832/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2018 року № 826/14832/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Головного управління ДФС у м. Києві, 2. Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни
третя особа проУкраїнсько-американське страхове товариство з додатковою відповідальністю «Росток» визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач 1), Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни (далі - відповідач 2), третя особа Українсько-американське страхове товариство з додатковою відповідальністю «Росток» (далі - УАСТДВ «Росток», третя особа) про:

- визнання протиправними дій та бездіяльність Головного управління ДФС у м.Києві та заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни з винесення податкової консультації в листі № 18963/10/26-15-14-06-02 від 23.08.2016 року і ненадання податкової консультації;

- визнання недійсною та скасування податкової консультації Головного управління ДФС у м. Києві, викладеної в листі № 18963/10/26-15-14-06-02 від 23.08.2016 року.

- зобов'язання Головне управління ДФС у м. Києві надати ОСОБА_1 нову консультацію у відповідь на лист від 19.07.2016 (вх. ДПІ від 25.07.2016 № 30632/10);

- зобов'язання Головне управління ДФС у м. Києві надати ОСОБА_1 податкову консультацію у відповідь на заяву від 19.07.2016 (вх. ДПІ від 25.07.2016 № 30632/10).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2016 року суддею Качуром І.А. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14832/16 та призначено дану справу до судового розгляду.

10.11.2016 року у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

17.10.2017 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив:

- визнати незаконною бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві. Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Здати Володимирівни, щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2016 (вх. ДШ від 25.07.2016 № 30632/10);

- визнати дії Головного управління ДФС у м.Києві, Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни, щодо порушення строків надання відповіді за зверненням ОСОБА_1 протиправними;

- зобов'язати Головне управління ДФС у м. Києві розглянути лист та надати відповідь за заявою ОСОБА_1 від 19.07.2016 (вх. Д111 від 25.07.2016 № 30632/10), з питань:

« 1. Який день вважати початком строку перебігу дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»;

« 2. Який день вважати останнім днем строку дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017р. №7240 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), з метою пришвидшення розгляду адміністративної справи №826/14832/16, вказану справу повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачами порушення строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» при наданні відповіді на його звернення від 19.07.2016 року.

При цьому, позивач звертає увагу, що вказаним зверненням від 19.07.2016 року, ним було надіслано до відповідача 1 саме заяву про надання податкової консультації з зазначених в заяві питань. Втім за результатами її розгляду відповідачем 2 листом від 23.08.2016 року надано відповідь, яка не містила жодної відповіді на питання, викладені в заяві про надання податкової консультації.

Такі дії відповідачів, позивач вважає незаконної бездіяльністю, у зв'язку з чим звернувся до суду.

У судовому засіданні представник позивача заяву про збільшення позовних вимог підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. При цьому зазначив, що вказана заява є доповненням до первісного позову.

Представники відповідача 1, Головного управління ДФС у м. Києві, проти задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись при цьому, що відповідь на звернення позивача було надано відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», тобто у місячний термін, а саме на 29 календарний день з дня отримання його заяви.

А тому, на думку відповідача, дії Головного управління ДФС у м. Києві є правомірні, а твердження позивача, викладені в позовній заяві є необґрунтовані.

Представники відповідача 2, Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни, у судове засідання не з'явився, письмових заперечень щодо змісту позовних вимог до суду не подав.

Представник третьої особи, Українсько-американське страхове товариство з додатковою відповідальністю «Росток», позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

04.12.2017 року у судовому засіданні з урахуванням положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

16.01.2018 року представником позивача подано до суду заяву щодо узагальнення позовних вимог, в якій останній зазначив, що всі позовні вимоги мають наступний зміст:

1) визнання протиправними дії та бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві та заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни з винесення податкової консультації в листі № 18963/10/26-15-14-06-02 від 23.08.2016 року і ненадання податкової консультації;

2) визнання недійсною та скасувати податкову консультацію Головного управління ДФС у м. Києві, викладену в листі № 18963/10/26-15-14-06-02 від 23.08.2016 року.

3) зобов'язання Головне управління ДФС у м. Києві надати ОСОБА_1 нову консультацію у відповідь на лист від 19.07.2016 (вх. ДПІ від 25.07.2016 № 30632/10).

4) зобов'язання Головне управління ДФС у м.Києві надати ОСОБА_1 податкову консультацію у відповідь на заяву від 19.07.2016 (вх. ДПІ від 25.07.2016 № 30632/10).

5) винести постанову про задоволення позову:

- визнання незаконною бездіяльність Головного управління ДФС у м.Києві. Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Здати Володимирівни, щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2016 (вх. ДШ від 25.07.2016 № 30632/10);

- визнання дії Головного управління ДФС у м.Києві, Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни, щодо порушення строків надання відповіді за зверненням ОСОБА_1 протиправними;

- зобов'язання Головне управління ДФС у м.Києві розглянути лист та надати відповідь за заявою ОСОБА_1 від 19.07.2016 (вх. Д111 від 25.07.2016 № 30632/10), з питань:

« 1. Який день вважати початком строку перебігу дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»;

« 2. Який день вважати останнім днем строку дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?».

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 року ОСОБА_1 звернуся до Головного управління ДФС у м. Києві з заявою про надання податкової консультації, а саме просив надати податкову консультацію з наступних питань:

- « 1. Який день вважати початком строку перебігу дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»

« 2. Який день вважати останнім днем строку дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»

Вказану заяву було надіслано на адресу Головного управління ДФС у м. Києві за допомогою поштового зв'язку 21.07.2016 року, що підтверджується копією фіскального чеку та отримано 25.07.2016 року відповідачем 1, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

23.08.2016 року за підписом Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни позивачу на його заяву надано відповідь за вих. № 18963/10/26-15-14-06-02, якою останнього повідомлено, що питання щодо строку дії ліцензії на страхування не входить до компетенції органів ДФС. Одночасно, вказаною відповіддю позивачу було запропоновано для отримання ґрунтовної відповіді звернутися до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Як зазначає позивач у позовній заяві, вказану відповідь ним було отримано 25.08.2016 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на його заяву про надання податкової консультації, порушення строків надання такої відповіді та необхідністю її скасування з наданням нової податкової консультації, позивач звернувся до суду.

Отже, враховуючи зміст позовних вимог суд, для правильного вирішення справи має вирішити правовірність надання відповіді на заяву позивача щодо надання податкової консультації.

Відповідно до пп. 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктами 52.1, 52.2 статті 52 Податкового кодексу за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Пунктом 53.3 статті 53 Податкового кодексу України визначено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Порядок надання такої податкової консультації регулюється главою 3 «Податкові консультації» розділу ІІ «Адміністрування податків, зборів, платежів» Податкового кодексу України.

Таким чином, платник податків має право звернутися до контролюючого органу за консультацією стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Як було зазначено вище, позивач 19.07.2016 року звернувся до Головного управління ДФС у м. Києві з заявою про надання податкової консультації, а саме просив надати податкову консультацію з наступних питань:

- « 1. Який день вважати початком строку перебігу дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»

- « 2. Який день вважати останнім днем строку дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»

При цьому, суд звертає увагу, на те, що як було зазначено вище згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України (у редакції, на момент звернення позивача з відповідними листами про надання податкових консультацій) за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

У відповідності до п. 52.3 статті 52 Податкового кодексу України (у редакції, на момент звернення позивача з відповідними листами про надання податкових консультацій) за вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Пунктом 52.5 статті 52 Податкового кодексу України (у редакції, на момент звернення позивача з відповідними листами про надання податкових консультацій) контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Наведені законодавчі приписи свідчать на користь висновку про те, що податкова консультація являє собою здійснене контролюючим органом у відповідь на звернення платника (платників) податків тлумачення певної норми закону, яка регулює порядок стягнення, адміністрування, нарахування або сплати податків і зборів та породжує звільнення платника від податкової відповідальності у разі її застосування, а для визнання недійсною податкової консультації ПК України чітко визначає підставу - суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз'яснення конкретному платнику податків з конкретної норми закону, тому податкові консультації не мають сили нормативно-правового акта та не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надана така консультація.

При цьому, Податковий кодекс України не визначає випадків, коли податковий орган має право відмовити у наданні податкової консультації, лише у разі виникнення питань, що не належать до їх повноважень.

За вказаних вище норм чинного законодавства, суд погоджується з доводами відповідача 1, що заява позивача про надання податкової консультації від 19.07.2016 року, зокрема питання, поставлене ним, не стосується саме питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, оскільки позивач просить визначити момент початку та закінчення строку перебігу дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року, що не входить до кола повноважень податкового органу.

Тобто, листом від 23.08.2016 року за № 18963/10/26-15-14-06-02 відповідачем 2 фактично було відмовлено позивачу у наданні податкової консультації, оскільки питання, поставлене ним у заяві, не входило до кола питань, визначених податковим законодавством для надання податкової консультації.

А тому, за вказаних обставин та у зв'язку з тим, що відповідачами не було надано податкову консультацію, а листом від 23.08.2016 року за № 18963/10/26-15-14-06-02 позивачу фактично відмовлено у наданні податкової консультації, тобто податкова консультація з питання викладеного у зверненні позивача, відповідачами взагалі не надавалась, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про:

- визнання протиправними дії та бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві та заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни з винесення податкової консультації в листі № 18963/10/26-15-14-06-02 від 23.08.2016 року і ненадання податкової консультації;

- визнання недійсною та скасувати податкову консультацію Головного управління ДФС у м. Києві, викладену в листі № 18963/10/26-15-14-06-02 від 23.08.2016 року до задоволення не підлягають.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача, як на підставу повноважень податкового органу щодо надання відповіді на постановлене ним в заяві питання, зокрема, на Акт перевірки №448/1-22-01-81475581 від 16 жовтня 2008 року Акт перевірки № 09-23/6-30 від 31.03.1997 року, оскільки дані Акти містять лише дані, встановлені під час перевірки позивача про видачу йому відповідних ліцензій, та не містять жодних даних, що податковому органу надаються чи надавалися повноваження в сфері ринків фінансових послуг.

Також не беруться до уваги посилання позивача на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду про призначення судової експертизи, оскільки поставлене в даній ухвалі питання що стосується Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року було доручено відповідному експертові Київського науково-дослідному інституту судових експертиз, а не податковому органу.

При цьому ст. 53 Податкового кодексу України не передбачено визнання судом податкової консультації недійсною, яка на думку платника податків, не містить конкретної відповіді на поставлене питання.

Більш того, суд звертає увагу на те, що оскаржуваний лист Головного управління ДФС у м. Києві від 23 серпня 2016 року листом №18963/10/26-15-14-06-02 не є податковою консультацією у розумінні Податкового кодексу України.

У той же час, також не піддягають до задоволення вимоги позивача про:

- визнання незаконною бездіяльності Головного управління ДФС у м. Києві. Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Здати Володимирівни, щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2016 (вх. ДШ від 25.07.2016 № 30632/10);

- зобов'язання Головне управління ДФС у м. Києві розглянути лист та надати відповідь за заявою ОСОБА_1 від 19.07.2016 (вх. Д111 від 25.07.2016 № 30632/10), з питань:

« 1. Який день вважати початком строку перебігу дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»

« 2. Який день вважати останнім днем строку дії Ліцензії на страхування № 218/200 від 21.01.1994 року (дійсна до 21.01.2019 року), що була видана Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю Міністерства фінансів України 21.01.1994 року ?»,

оскільки матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що відповідачами відповідно до вимог податкового законодавства було розглянуто лист позивача № 07-14 від 19.07.2016 року про надання податкової консультації, за наслідком розгляду якої ним отримано листа відповідачів від 23.08.2016 року № 18963/10/26-15-14-06-02.

Щодо адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання дії Головного управління ДФС у м. Києві, Заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни, щодо порушення строків надання відповіді за зверненням ОСОБА_1 протиправними, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, лист відповідачів № 18963/10/26-15-14-06-02 від 23.08.2016 року отримано позивачем 25 серпня 2016 року, у той час, як звернення позивача №07-14 від 19.07.2016 року про надання податкової консультації отримано відповідачем 25 липня 2016 року, про що свідчить Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до п. 53.3. ст. 53 ПК України, зокрема, протягом 30 календарних днів із дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов'язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

А згідно з частиною першою ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів щодо порушення строків надання відповіді за зверненням позивача є безпідставними, оскільки відповідь на лист позивача № 07-14 від 19.07.2016 року про надання податкової консультації була надана відповідачами з дотриманням тридцятиденного строку, передбаченого чинним законодавством України.

Суд також звертає увагу, що відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 18.08.2015 року № 2602-О «Про призначення Лагутіної З.В.», Лагутіна Злата Володимирівна займає посаду заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві, а також відповідно до пп. 3.1.6 п. 3.1 Розділу З Регламенту ГУ ДФС у м. Києві зі змінами та доповненнями, затвердженої наказом ГУ ДФС у м. Києві від 26.11.2014р. №138 (у редакції наказу ГУ ДФС у м. Києві від 26.02.2016р. № 1074: «Заступник начальника ГУ ДФС у м. Києві підписує листи - відповіді за результатами розгляду заяв, звернень та листів підприємств, установ та організацій».

Таким чином, Заступник начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіна Злата Володимирівна має право підпису документів відповідно до своїх функціональних обов'язків з урахуванням Регламенту ГУ ДФС у м. Києві.

Тобто, оскаржувана відповідь від 23 серпня 2016 року № 18963/10/26-15-14-06-02 підписана уповноваженою особою.

Отже, дії відповідачів щодо розгляду заяви позивача про надання податкової консультації та лист Головного управління ДФС у м. Києві від 23 серпня 2016 року листом №18963/10/26-15-14-06-02 відповідають вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи зазначене, суд вважає вказані позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачами судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (04075, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін