Справа № 761/14449/18
Суддя: Кондратенко О. О.
Дата ухвалення: 2018-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/586/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого-судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Михнюк В.М.

з участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою до Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22 березня 2018 року.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що його, як фізичну особу - підприємця, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680, 00 грн. за порушення ч.1 ст.164-1 та ст.165-1 КпАП України, п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України, абз. 3 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". На його думку, вищезазначена постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; заяв про розгляд справи за його відсутності чи оголошення перерви до суду не надіслав; письмовий відзив на позов не направив.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 12 березня 2018 року, посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві, за результатами документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_2, було складено акт "Про результати документальної виїзної планової перевірки ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року", відповідно до висновків якого встановлені наступні порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, вимог:

- п.п. 164.1.3 п. 164.1, п. 164.3, п. 164.6 ст. 164, п. 177.2 та 177.4 ст. 177, п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, занижено податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік на 29 688, 80 грн.;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п.161 Підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, занижено та не перераховано до бюджету військового збору за 2016 рік у сумі 2 474, 07 грн.;

- п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, не подано розрахунок за формою 1ДФ за 4 кв. 2017 до контролюючого органу;

- абз. 3, частини 8, ст. 9. Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VІ зі змінами та доповненнями, не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на загальну суму 36 286, 32 грн.;

- п. 187.1 ст 187, п.198.5 ст. 198 Кодексу занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за 2017 рік на 4 585, 00 грн.: за січень 2017 року - 8, 00 грн.; за лютий 2017 року - 8, 00 грн.; за травень 2017 року - 395, 00 грн.; за липень 2017 року - 216, 00 грн.; за серпень 2017 року - 1 591, 00 грн.; за вересень 2017 року - 367, 00 грн.; за жовтень 2017 року - 1 538, 00 грн.; за листопад 2017 року - 172, 00 грн.; за грудень 2017 року - 289, 00 грн., та завищено від'ємне значення за квітень 2017 року на 141, 00 грн.;

- вимог п. 201.10 ст. 201 Кодексу, несвоєчасно зареєстровано податкову накладну № 61 від 23 червня 2017 року;

- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями порушено порядок ведення обліку доходів та витрат за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

За результатами вищезазначеного акту №1192/26-15-42-04-30/НОМЕР_1 від 12 березня 2018 року були складені протоколи:

12 березня 2018 року посадовою особою головним державним ревізором - інспектором відділу планових перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ОСОБА_3, за результатами проведення планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця, складено протокол №32 про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, а саме: неналежне ведення доходів та витрат у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, що виявлено актом перевірки від 12 березня 2018 року №1192/26-15-42-04-30/НОМЕР_1, порушено п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України, ч.1 ст.164-1 КпАП України.

13 березня 2018 року посадовою особою головним державним ревізором - інспектором відділу планових перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ОСОБА_3, за результатами проведення планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця, складено протокол №33 про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, а саме: порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, що виявлено актом перевірки від 12 березня 2018 року №1192/26-15-42-04-30/НОМЕР_1, порушено абз.3 ч.82 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", ст.165-1 КпАП України.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в Акті перевірки, який було покладено в основу складених 12 березня 2018 року та 13 березня 2018 року постанов про адміністративне правопорушення за №№32, 33, 19 березня 2018 року ОСОБА_2 подав до Головного управління ДФС у м. Києві свої заперечення до Акту перевірки та всі необхідні первинні та інші бухгалтерські документи, на підставі яких ним формувалися показники щодо прибутку, а також понесених ним витрат.

Листом від 28 березня 2018 року № 13732/П/26-15-42-04-27 Головне управління ДФС у м. Києві, повідомило ОСОБА_2, що за результатами розгляду його заперечень та доданих до них документів, комісією прийнято рішення про призначення позапланової перевірки, відповідно до п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, оскільки, до заперечення були надані документи, які не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд не можливий без проведення перевірки.

22 березня 2018 року посадовою особою уповноваженою особою - начальник управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Чубка С.Б. складено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою, за результатами розгляду протоколів №№ 32, 33 (вищезазначені протоколи), фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680, 00 грн., за порушення: ч.1 ст.164-1 та ч.1 ст.165-1 КпАП України, п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України, абз.3 ч.82 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

29 березня 2018 року ОСОБА_2 подав скаргу на постанову про накладення адміністративного стягнення, прийняту на підставі протоколів про адміністративне правопорушення за №№32 та 33 від 12 березня 2018 року та 13 березня 2018 року.

05 квітня 2018 року, за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 29 березня 2018 року, перший заступник голови Державної фіскальної служби України прийняв рішення, відповідно до якого, скаргу ОСОБА_2 від 29 березня 2018 року залишено без задоволення; постанову від 22 березня 2018 року винесену уповноваженою особою - начальником управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Чубка С.Б. - залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (ст. 288 КпАП України).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень (ч.4 ст.122 КАС України).

Оскільки, в досудовому порядку питання щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення вирішено не було, а тому, 18 квітня 2018 року він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 78 п.78.1., п.п.78.1.5Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Станом на час звернення ОСОБА_2 до суду з вищезазначеним позовом та на час прийняття судом рішення у справі, доказів, які б свідчили, що позапланова перевірка, відповідно до п.п.78.1.5, п.78.1 ст 78 Податкового кодексу України була проведена чи призначена, суду надано не було, не було їх встановлено і під час розгляду судом справи по суті.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу ( ч.1 ст. 77 КАС України).

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що винесена постанова про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення від 22 березня 2018 року, складена посадовою особою уповноваженою особою - начальник управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Чубка С.Б., яка була прийнята за результатами розгляду протоколів №№ 32, 33 (вищезазначені протоколи), в основу яких було покладено результати перевірки, відповідно до акту "Про результати документальної виїзної планової перевірки ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року" від 12 березня 2018 року №1192/26-15-42-04-30/НОМЕР_1.

Оскільки, за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 19 березня 2018 року, Головним управління ДФС у м Києві було прийнято рішення щодо призначення позапланової перевірки, відповідно до п.п.78.1.5, п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України, яка станом на час прийняття судом рішення у справі не призначена (не проведена), суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в оспорюваній постанові, а тому, постанова про накладення адміністративного стягнення є безпідставною та неправомірною.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 КАС України).

До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Як вбачається із матеріалів справи, 26 березня 2018 року між ТОВ "Консалтингова фірма "Профіт-Консул" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було підписано Договір №26-03/18 про надання юридично-консультативних послуг.

Однак, жодного доказу, що ТОВ "Консалтингова фірма "Профіт-Консул" здійснює діяльність з надання професійної правничої допомоги суду надано не було, а тому, вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1 000, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 22 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-1 та ч.1 ст.165-1 КпАП України, п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України, абз.3 ч.82 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у вигляді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 06 липня 2018 року.

Суддя: