Справа № 755/8830/18
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/8830/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Яровенко Н.О.,

при секретарі: Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського поліції м. Києва Мордач М.І., поліцейського поліції м. Києва Сапожник С.М. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, поліцейського поліції м. Києва Мордач М.І., поліцейського поліції м. Києва Сапожник С.М. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Вимоги мотивує тим, що 17 травня 2018 року інспектором патрульної поліції Мордачем М.І. було винесено постанову серії АР № 841038 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Зазначає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектори Мордач М.І. та Сапожник С.М. винесли постанову з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Також зазначив, що інспектор Сапожник С.М. вдерся до автомобіля позивача з наміром застосувати щодо нього фізичну силу, а у інспектора Мордача М.І. не було підстав його зупиняти, адже він не порушував ПДР і відповідно у інспектора не було доказів його ймовірного правопорушення. Вважає, що інспектори грубо порушили чинне законодавство в яких чітко регламентовані підставі тих ти інших дій, а тому просить суд визнати дії інспектора поліції Мордач М.І. щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 841038 від 17.05.2018 року - неправомірним, а також скасувати вказану постанову.

Позивач в судове засідання з'явився, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача - 1 в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суд відзив в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. (а. с. 22 - 27)

Відповідач - 2 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а. с. 14-15)

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2018 року інспектором патрульної поліції 3 роти 1 батальйону полку № 1 Мордачем М.І. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. (а. с. 8)

Судом було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача - 1 Департаменту патрульної поліції у м. Києві про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. (а. с. 32-34)

Позивач також посилається на те, що поліцейські обмежили його пересування без достатніх підстав, а також інспектор Сапожник С.М. відчинив двері до його автомобілю та без законних на те підстав вліз у середину до нього, відстебнув його ремінь безпеки і почав витягувати з машини.

Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про національну поліцію» поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов'язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні злочину; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов'язково складається протокол.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 276 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Конституційний суд України у рішенні від 26 травня 2015 року в справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КпАП України дав офіційне тлумачення зазначеній нормі. Вказано, що положення цієї статті, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, статтями 121-1, 121-2, частинами 1, 2, 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, статтями 125, 126, частинами 1, 2, 3 ст. 127, статтями 128, 129, 132-1, частинами 6, 11 ст. 133-1, частинами 1, 2, 3 ст. 140 КпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити: найменування органу ( посадової особи ), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Позивачем, крім іншого, заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення чинного законодавства при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовою особою відповідача не були дотримані, оскільки жодні докази на підтвердження вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Також слід звернути увагу на те, що представник відповідача - 1 лише один раз з'явився в судове засідання попросив суд відкласти розгляд для отримання доказів та виклику 2- х поліцейських, після чого в подальші судові засідання не з'являвся. (а. с. 50-51)

Суд критично оцінює той факт, що поліцейський патрульної поліції Мордач М.І. та поліцейський патрульної поліції Сапожник С.М. не надали до суду жодного доказу з приводу спростування позовних вимог.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 247, 251, 258, 276, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 6, 7, 38 Закону України «Про національну поліцію», ст. ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського поліції м. Києва Мордач М.І., поліцейського поліції м. Києва Сапожник С.М. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора поліції Мордач М.І. щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії АР №841038 від 17 травня 2018 року - неправомірними.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №841038 від 17 травня 2018 року, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко