Справа № 524/10548/14-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа №524/10548/14-а

адміністративне провадження №К/9901/4670/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у письмовому провадженні справу

за касаційною скаргою Кременчуцької міської ради Полтавської області

на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.01.2015 (суддя Андрієць Д.Д.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 (колегія суддів: Калиновський В.А., Бенедик А.П., Водолажська Н.С.)

у справі №524/10548/14

за позовом позовом ОСОБА_2

до Кременчуцької міської ради Полтавської області

третя особа - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області

про визнання окремого положення рішення протиправним та його скасування.

І. ПРОЦЕДУРА

1. В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати п. 11.2.4 рішення Кременчуцької міської ради «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м.Кременчуці» від 25.03.2014.

2. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015, позов задоволено.

3. 26.03.2015 відповідач подав касаційну скаргу на рішення судів попередніх інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 20.04.2015 відкрив провадження у справі. У касаційній скарзі скаржник просив скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

4. 14.05.2015 позивач подала письмові пояснення на касаційну скаргу. Просить судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

5. 16.01.2018 справу передано на розгляд до Верховного Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. 21.12.2011 між КП Траст «Кременчукнафтохімбуд» та ОСОБА_2 було укладено договору купівлі-продажу, посвідчений нотаріально, за умовами якого ОСОБА_2 придбала будівлі управління виробничо-технічної комплектації, що розташовані по АДРЕСА_1. Це нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,4820 га, цільове призначення якої - для експлуатації та обслуговування будівель та споруд адмінбудинку та складів № 1, №2, яка належала продавцю на праві постійного користування згідно з державним актом серії НОМЕР_1 від 27.10.1997.

7. Додатковими угодами № 1, № 2, № 3 до договору від 21.12.2011, укладених відповідно 03.01.2012, 01.06.2012, 03.01.2013, пункт 2.2 основного договору було доповнено записом про те, що покупець має відшкодувати витрати з податку на землю в місяць до моменту, коли земельна ділянка перейде до покупця. Додатковою угодою № 4 від 01.11.2013 до договору від 21.12.2011 визнано додаткову угоду № 1 від 01.06.2013 розірваною з 01.11.2013.

8. Згідно з платіжними документами за період з березня - грудень 2012 та січень - листопад 2013, ОСОБА_2 сплачувала податок на землю згідно з договором від 21.12.2011.

9. 03.10.2013 відбулась зміна поштової адреси об'єкту нерухомості з «АДРЕСА_1».

10. У зв'язку з переходом права власності на нерухоме майно до іншої особи Кременчуцька міська рада своїм рішення від 29.05.2012 припинила право користування КП Траст «Кременчукнафтохімбуд» земельною ділянкою площею 0,4820 га. та зобов'язала повернути державний акт.

11. Згідно з розрахунком орендної плати за землю за період з травня по грудень 2012 року та з січня по грудень 2013 року по договору № 7095976 від 29.05.2012, ОСОБА_2 повинна сплатити орендну плату.

12. 23.09.2014 між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі - земельної ділянки площею 3572 кв.м., кадастровий № НОМЕР_2, для експлуатації та обслуговування будівель управління виробничо-технічної комплектації по АДРЕСА_1.

Пунктами 8 ,9 договору оренди визначено, що договір укладено строком на 15 років. Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно.

13. Державну реєстрацію договору було здійснено 23.09.2014, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 271184126 від 23.09.2014.

14. 25.03.2014 Кременчуцька міська рада прийняла рішення «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м.Кременчуці». Пунктом 11 цього рішення було затверджено ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для експлуатації та обслуговування будівель управління виробничо-технічної комплектації по АДРЕСА_1. Передано їй, за умови виконання п. 11.2 цього рішення, в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 3572 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівель управління виробничо- технічної комплектації по АДРЕСА_1.

15. У відповідності до п. 11.2.4 даного, рішення ОСОБА_2 зобов'язано в місячний термін після дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі за період з 29.05.2012 до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16. Позивач позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона з 21.11.2011 стала власником будівель управління виробничо-технічної комплектації, що розташовані по АДРЕСА_1 в м. Кременчуці Полтавської області, які належали КП Траст «Кременчукнафтохімбуд». Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,4820 га, цільове призначення якої - для експлуатації та обслуговування будівель та споруд адмінбудинку та складів № 1, № 2, яка до придбання майна належала продавцю на праві постійного користування, що посвідчувалось державним актом.

17. Водночас, право оренди у неї виникло лише 23.09.2014 на підставі договору оренди землі укладеного з міською радою. Державна реєстрація договору відбулась 23.09.2014. На думку позивача, саме з моменту реєстрації договору оренди землі (23.09.2014) виникає обов'язок сплати орендної плати за землю.

18. Таким чином, вважає незаконною вимогу міської ради про сплату орендної плати за фактичне використання земельної ділянки за період з 29.05.2012 до дня державної реєстрації права оренди землі (23.09.2014).

19. Відповідач та третя особа проти позову заперечували з таких підстав. Оскільки об'єкт нерухомості, придбаний позивачем 21.12.2011, розміщений на земельній ділянці, яка належить Кременчуцькій міській раді, то саме на ОСОБА_2 як фактичного землекористувача, покладається обов'язок зі слати орендної плати за землю. Покликається на п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.07.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, споруди, будівлі, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. При цьому новий користувач земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що відповідно до cт. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству.

Отже, саме з дати державної реєстрації договору оренди землі виникає обов'язок щодо сплати орендної плати та саме договором оренди визначається розмір орендної плати та порядок її сплати.

21. У відповідності до ч. 1 cт. 79 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її плоті, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Отже, зміна площі земельної ділянки є нічим іншим як формуванням нової земельної ділянки.

22. Вказане унеможливлює покладення на позивача обов'язку щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою в період до укладення договору оренди землі так як, остання ніколи не перебувала в користуванні позивача, у попереднього землекористувача були інші правові підстави щодо користування нею, відмінні від оренди, крім того, у попереднього землекористувача в користуванні була інша за конфігурацією та площею земельна ділянка.

Отже, у ОСОБА_2 обов'язок щодо сплати орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою виникає саме з моменту державної реєстрації права оренди цієї земельної ділянки - з 23.09.2014 і не передбачає обов'язку орендаря сплати орендної плати за період користування земельною ділянкою, який передував укладенню договору оренди та його державній реєстрації.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

23. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій та вважає, що при вирішенні справи судами не було враховано, що пунктом 31 договору оренди землі від 23.09.2014, укладеного між міською радою та ОСОБА_2, було передбачено, що орендар зобов'язується в місячний термін після дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки землі за період з 29.05.2012 до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки. ОСОБА_2 зобов'язана сплачувати оренду плату починаючи з часу фактичного користування земельною ділянкою, а не з моменту укладення договору оренди землі. Окрім того, суди не взяли до уваги, що позивач також сплачувала податок на землю, будучи фактичним користувачем цієї земельної ділянки.

24. Позивач подала заперечення проти касаційної скарги. Вважає, що згідно з ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. Отже, відповідач протиправно вирішив покласти на неї обов'язок сплати орендної плати за землю за час фактичного користування землею з 29.05.2012 по 23.09.2014. Вважає, такий обов'язок у неї виникає лише з 23.09.2014 (укладення договору оренди та його державна реєстрація).

25. Крім того, зазначає, що до укладення договору оренди від 23.09.2014, між нею та міською радою не існувало жодних правовідносин щодо земельної ділянки площею 3572 кв.м., як не існувало договірних відносин між міською радою та попереднім землекористувачем.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, дійшов до такого висновку.

27. У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність рішення органу місцевого самоврядування в частині встановлення обов'язку орендарю земельної ділянки сплатити орендну плату за час фактичного користування цією земельною ділянкою, а його підставами - фактичне землекористування та невиконання договірних зобов'язання про сплату орендної плати.

28. Cуд звертає увагу, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

29. Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 26 та статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7рп/2009 ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути скасовані або змінені в судовому порядку.

30. Отже, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

31. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

32. Натомість, правовідносини з приводу укладених договорів оренди земельної ділянки, що виникають на підставі відповідних рішень суб'єкта владних повноважень, носять приватноправовий характер.

33. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що спір не належить до адміністративної юрисдикції і повинен вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції.

34. Відповідно до ч.1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному поряду повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

35. З цих підстав Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 139, 243, 341, 354 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.01.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 - скасувати.

Провадження у справі №524/10548/14 за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання окремого положення рішення протиправним та його скасування - закрити.

Роз'яснити, що спір може бути розглянуто за правилами цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб