Справа № 817/3359/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року

Київ

справа №817/3359/15

адміністративне провадження №К/9901/11561/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №817/3359/15

за позовом ОСОБА_1 до Першого заступника голови Рівненської обласної державної адміністрації Приварського Юрія Юрійовича, Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року (постановлену у складі: головуючого судді Сала А.Б.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Жизневської А.В., суддів: Котік Т.С., Малахової Н.М.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в подальшому уточненим, в якому просив визнати протиправними та скасувати розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації №262-к від 19 листопада 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.», №263-к від 19 листопада 2015 року «Про часткове зупинення дії розпорядження від 19 листопада 2015 року №262-к «Про звільнення ОСОБА_1.»», №294-к від 14 грудня 2015 року «Про ОСОБА_1.»; поновити на посаді директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване розпорядження відповідача від 19 листопада 2015 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте під час перебування позивача на лікарняному. Окрім того, позивач вважає, що не дотримана процедура звільнення, передбачена діючим законодавством. Вимога про проведення службового розслідування від 11 грудня 2015 року не була задоволена, встановлений статтею 148 Кодексу законів про працю України строк для застосування дисциплінарного стягнення сплив на час звільнення. Вказувала, що вона відповідально ставилася до своєї роботи, жодних порушень з її боку, які б стали підставою звільнення, допущено не було. Виявлені ревізією порушення, що призвели до втрат фінансових ресурсів були допущені не нею особисто, зокрема щодо повернення автомобілів, наданих інвалідам, то за цей напрямок відповідав її заступник та відділ соціального обслуговування населення. В.о. голови адміністрації Приварський Ю.Ю. не мав повноважень щодо вирішення кадрових питань, зокрема і звільнення директора департаменту ОСОБА_1

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 17 березня 2016 року Рівненський окружний адміністративний суд вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, а відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, надали суду достатні беззаперечні докази, на яких ґрунтуються їх заперечення і правомірність прийнятих рішень. При прийнятті рішення про застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення, облдержадміністрацією, в межах своїх повноважень, враховано попередню роботу позивача, факт притягнення її раніше до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (розпорядження від 30 березня 2015 року №90-к), тяжкість вчиненого проступку і заподіяну шкоду (фінансові порушення привели до втрат фінансових ресурсів на загальну суму 1 366 490 тис. грн).

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4. 17 серпня 2016 року Житомирський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року - без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. 12 вересня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року. Прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року.

6. 30 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

7. Рівненська обласна державна адміністрація надала до суду заперечення на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

8. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі):

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

9. ОСОБА_1 зазначає, що наказ на підставі якого на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани є незаконним, отже відсутня систематичність порушень з боку позивача. Посилається на те, що відповідачем протиправно не проведено службове розслідування, чим порушено її права як державного службовця. В.о. голови адміністрації Приварський Ю.Ю. не мав повноважень вирішувати питання про її звільнення з посади, яке проведено з порушенням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

10. Доводи, викладені у запереченні на касаційну скаргу (відповідача у справі):

Рівненська обласна державна адміністрація посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими. Зазначає, що 31 березня 2015 року розпорядженням №90-к до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Вказане розпорядження та обставини накладення цього стягнення були предметом розгляду в суді, тому відповідно до статті 72 КАС України в даній справі доказуванню не підлягають. Держфінінспекцією у Рівненській області проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту та результатами контрольного заходу виявлено фінансові порушення, що призвели до втрат на загальну суму 1 366 490 тис. грн. В сукупності розпорядження від 31 березня 2015 року та виявлені при ревізії допущенні департаментом порушення стали підставою для звільнення ОСОБА_1 за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Враховуючи те, що голова адміністрації був відсутнім 19 листопада 2015 року, 14 грудня 2015 року, то в силу Закону України «Про місцеві державні адміністрації» перший заступник голови Приварський Ю.Ю. правомірно виніс оскаржувані розпорядження. Порядок та строки були дотримані: відібрано пояснення, направлено запит на погодження для звільнення, отримано таке погодження Мнісоцполітики, звільнення проведено у визначені законодавством строки. Службове розслідування не проводилося, але такий обов'язок на адміністрацію не покладений Законом. Недоотримання фінансових ресурсів державним бюджетом на суму 1 366 490 тис. грн допущено внаслідок бездіяльності директора Департаменту ОСОБА_1, яка не забезпечила належну організацію роботи департаменту та контролю за поверненням транспортних засобів родичами померлих інвалідів, що було встановлено ревізією. Окрім того, вказаний проступок є триваючим, бо розпочався бездіяльністю позивача з часу її призначення на посаду і триває у часі, зокрема це порушення тривало і на час оголошення ОСОБА_1 догани 31 березня 2015 року і після цього весь час перебування її на посаді при виконанні своїх функціональних обов'язків.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено що ОСОБА_1 є державним службовцем та з 01 лютого 2013 року обіймала посаду директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації.

12. Протягом 2015 року позивач допустила порушення трудової дисципліни та за неналежне виконання покладених на неї службових обов'язків розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації від 31 березня 2015 року №90-к її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

13. Зазначене розпорядження було оскаржене позивачем в судовому порядку, проте постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року №817/1075/15.

14. Державною фінансовою інспекцією в Рівненській області проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації за період з 01 січня 2013 року по 31 травня 2015 року, за результатами якої виявлено фінансові порушення, що призвели до втрат фінансових ресурсів на загальну суму 1 366490 тис. гривень.

15. Листом від 01 жовтня 2015 року Держфінінспекцією у Рівненській області було повідомлено Рівненську обласну державну адміністрації про результати проведеної у Департаменті ревізії, наведено суть виявлених порушень та поставлено питання щодо відповідності займаній посаді директора Департаменту ОСОБА_1 Додатково вказано, що про результати ревізії також повідомлено Мінсоцполітики України та внесено пропозиції щодо розгляду питання про відповідність займаній посаді директора Департаменту ОСОБА_1

16. В акті ревізії вказано, що внаслідок несплати до державного бюджету залишкової вартості 38-ми автомобілів родичами померлих інвалідів, протягом шести місяців з дня смерті інваліда, та в подальшому не повернення (не вилучення) цієї кількості автомобілів залишковою вартістю 1366248,66 грн, з яких по 15-ти автомобілях залишковою вартістю 422736,18 грн - втрачено право на повернення майна, державним бюджетом недоотримано фінансових ресурсів в загальній сумі 1366248,66 грн, що відповідно завдало матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на вказану суму.

17. У зв'язку з наведеними обставинами, головою Рівненської обласної державної адміністрації 19 листопада 2015 року було прийнято розпорядження№262-к про звільнення ОСОБА_1.» із займаної посади на підставі пункту третього частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обов'язків без поважних причин.

18. Між тим, згідно з листками непрацездатності серії АГФ № 045187 та серії АГФ №659216, ОСОБА_1 перебувала на обліку з тимчасової втрати працездатності з 16 листопада 2015 року по 11 грудня 2015 року, стати до роботи 12 грудня 2015 року.

19. Рівненською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження від 19 листопада 2015 року №263-к «Про часткове призупинення дії розпорядження голови облдержадміністрації від 19 листопада 2015 року № 262-к «Про звільнення ОСОБА_1.». У розпорядженні визначено: вважати днем звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації день, наступний за днем закриття листка непрацездатності.

20. 14 грудня 2015 року головою Рівненської обласної державної адміністрації №294-к винесено розпорядження, згідно з яким днем звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації вважається 14 грудня 2015 року - день, наступний за днем закриття листка непрацездатності.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Конституція України.

21.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

22.1. Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

22.2. Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

23. Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

23.1. Частина перша статті 10. Основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

23.2. Стаття 14. Дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу як попередження про неповну службову відповідність, затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

24. Кодекс законів про працю України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

24.1. Пункт 3 статті 40. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

24.2. Стаття 147. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

24.3. Стаття 48. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

24.4. Стаття 149. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

25. Закон України Про місцеві державні адміністрації від 09 квітня 1999 №586-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

25.1. Частина третя статті 39. У разі відсутності голови місцевої державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови, а у разі відсутності останнього - один із заступників голови місцевої державної адміністрації.

26. Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1999 року №1374 (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

26.1. Пункт перший. Керівники управлінь, відділів, інших структурних підрозділів обласних, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій призначаються на посади та звільняються з посад головами державних адміністрацій за погодженням з відповідними міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади.

27. Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

27.1. Пункт перший. Відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

28. Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

28.1. Пункт перший. Забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - головні управління соціального захисту) або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

28.2. Пункт 16. Після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

30. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог.

31. Судами попередніх інстанцій правильно зазначено про те, що доводи позивача щодо не проведення відповідачем службового розслідування є безпідставними, оскільки відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 проведення службового розслідування не має імперативного характеру, а отже не є обов'язковим.

32. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій позивачем систематично порушувався порядок виконання своїх службових обов'язків, за що неодноразово її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вказані обставини підтверджується розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 31 березня 2015 року №90-к та актом Державної фінансової інспекції в Рівненській області від 17 вересня 2015 року, складеного за результатами проведення планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації.

33. Необґрунтованими є доводи касатора про правомірність розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 31 березня 2015 року №90-к, у зв'язку з тим, що законність такого рішення відповідача було встановлено постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі №817/1075/15, що в силу статті 78 КАС України в даній справі доказуванню не підлягає.

34. Суди попередніх інстанцій вірно встановили, що позивач, як керівник Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, не забезпечила належну організацію роботи в частині повернення (вилучення) автомобілів померлих інвалідів, що призвело до недоотримання фінансових ресурсів державним бюджетом на суму 1366248,66 грн та кваліфікується як порушення трудової дисципліни у виді бездіяльності.

35. Крім того, колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність твердження позивача, що розпорядження про її звільнення прийняті особою, яка не має повноважень на прийняття відповідних рішень, з огляду на наступне.

36. Згідно із розпорядженнями голови Рівненської обласної державної адміністрації від 19 листопада 2015 року №52-в, від 08 грудня 2015 року №291-к голова адміністрації був відсутнім, у зв'язку з цим обов'язки голови адміністрації покладено на першого заступника голови Приварського Ю.Ю.

37. Стаття 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачає, що у разі відсутності голови місцевої державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови, а у разі відсутності останнього - один із заступників голови місцевої державної адміністрації. Вказане дублюється у розпорядженні голови Рівненської обласної державної адміністрації від 30 травня 2014 року №205 «Про розподіл функціональних повноважень керівництва обласної державної адміністрації».

38. Таким чином, оскаржувані розпорядження, прийняті виконуючим обов'язки голови Рівненської обласної державної адміністрації Приварський Ю.Ю. відповідно до чинного законодавства України та в межах його повноважень.

39. Щодо строків притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, то колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів про дотримання їх відповідачем. Шестимісячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлений статтею 148 КЗпП України, при триваючому порушенні повинен обчислюватися з часу припинення вчинення проступку (в даному випадку порушення тривало до звільнення) і місячний строк - з часу виявлення (19 жовтня 2015 року, з моменту отримання листа Держфінінспекції у Рівненській області).

40. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року у справі №817/3359/15- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх