Справа № 1340/3857/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/3857/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування до стажу судді, який дає право на відставку та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці роботу в органах юстиції та призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % суддівської винагороди замість 86 відсотків;

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 86 відсотків суддівської винагороди;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з часу виникнення права на зазначені виплати з 16.12.2016 у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди з врахуванням розрахунку стажу який дає право на відставку здійсненого Апеляційним судом Львівської області від 15.12.2016 та який становить 23 роки 10 місяців 16 днів без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

ОСОБА_2 вимоги обґрунтовано тим, що стаж позивача станом на 15.12.2016 становить 23 роки 10 місяців 16 днів відповідно до розрахунку Апеляційного суду Львівської області від 15.12.2018 № 05.30/134/16. Позивач зазначила, що після звільнення з посади судді вона звернулася до відповідача із заявою та відповідними документи про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді. Вказує, що щомісячне грошове утримання, яке було призначене позивачу згідно з протоколом невірно обчислено, оскільки відсотковий розмір довічного грошового утримання судді було встановлено у розмірі 80 відсотків замість 86 відсотків від заробітку судді. У звязку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 86%. Однак, відповідач прийняв рішенням, яким відмовив позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% з 16.12.2016. На переконання позивача такі дії відповідача щодо неврахування позивачу стажу роботи та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% від заробітної плати працюючого судді є протиправними, оскільки стаж роботи позивача становить 23 роки 10 місяців 16 днів, а відтак відсотковий розмір довічного грошового утримання судді повинен становити 86 відсотків. Просить позов задовольнити.

Відповідач у визначений законом строк подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивує тим, що відповідно до рішенні Вищої ради юстиції від 19.09.2016 №2369/0/15-16 стаж позивача на посаді судді становить 13 років 06 місяців. Вказує, що згідно ст. 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді : 1) судді суддів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. З огляду на те, що стаж позивача на посаді судді становить менше 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді обчислено, відповідно до пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 з урахуванням 80 відсотків суддівської винагороди. На думку відповідача, підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням 86 відсотків суддівської винагороди немає, а відтак позовні вимоги позивача є не обґрунтовані та не підлягають до задоволення.

20 вересня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково зазначив, що відповідач невірно трактує поняття стажу судді, оскільки немає жодних норм про те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку є відмінним від стажу, що дає право на грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Таким чином, стаж роботи на посаді судді обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку та застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру. Позивач вважає, що викладенні доводи відповідача у відзиві грутуються на помилковому трактуванні норм права та не спростовують наявність права позивача на перерахунок та виплату грошового утримання в розмірі 86 відсотків суддівської винагороди.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

Суд встановив, що рішенням Верховної Ради України № 3037/0/15-16 від 08.12.2016 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Львівської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України.

Згідно з розрахунку Апеляційного суду Львівської області від 15.12.2016 № 05.30/134/16 про стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці, стаж ОСОБА_1 станом на 15.12.2016 становить 23 роки 10 місяців 16 днів.

Згідно з зазначеного розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, загальний стаж позивача складається із роботи на посадах:

- старшого консультанта управління юстиції у Львівській області з 25.01.1993 по 30.11.1997, що становить 4 років 10 місяців 5 дні;

- в. о. начальника відділу кадрів управління юстиції з 01.12.1997 по 22.11.1998, що становить 11 місяців 21 день;

- начальника відділу кадрів управління юстиції з 23.11.1998 по 10.02.2003, що становить 4 роки 2 місяці 17 днів;

- судді Миколаївського районного суду Львівської області з 11.02.2003 по 15.01.2012, що становить 8 років 11 місяці 5 днів;

- судді Апеляційного суду Львівської області з 17.01.2012 по 15.12.2016, що становить 4 роки 10 місяців 28 днів.

Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 86 %.

13 серпня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом № 3286/Б-20/07.05-06 відмовило позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням 86 відсотків суддівської винагороди. Відмова вмотивована тим, що стаж позивача на посаді судді становить менше 20 років, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді обчислено відповідно до пункту 25 розділу XІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону 1402 з врахуванням 80 відсотків суддівської винагороди.

Позивач вважає вказане рішення та дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, тому звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На момент звільнення ОСОБА_1 у відставку (15.12.2016), був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII).

Згідно статті 116 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень частини 1 статті 137 Закону № 1402-VIII , до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Проте, 21 грудня 2016 року було прийнято Закон України «Про Вищу раду правосуддя» на виконання якого було доповнено Закон № 1402-VIII абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень».

Так, відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як вбачається із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 була призначена на посаду судді 11 лютого 2003 року.

Таким чином, на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді був чинний закон України від 15.12.1992 № 2862- XII «Про статус суддів».

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону № 2862- XII (в редакції на момент призначення позивача на посаду судді) визначено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на

посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи документів, стаж ОСОБА_1 складається з роботи на посадах:

- старшого консультанта управління юстиції у Львівській області з 25.01.1993 по 30.11.1997, що становить 4 років 10 місяців 5 дні;

- В. о. начальника відділу кадрів управління юстиції з 01.12.1997 по 22.11.1998, що становить 11 місяців 21 день;

- начальника відділу кадрів управління юстиції з 23.11.1998 по 10.02.2003, що становить 4 роки 2 місяці 17 днів;

- судді Миколаївського районного суду Львівської області з 11.02.2003 по 15.01.2012, що становить 8 років 11 місяці 5 днів;

- судді Апеляційного суду Львівської області з 17.01.2012 по 15.12.2016, що становить 4 роки 10 місяців 28 днів.

Загальний стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 10 місяців 16 днів.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Як встановлено судом, загальний стаж позивача становить 23 роки 10 місяців 16 днів та дає право на призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо неврахування до стажу роботи позивача роботу в органах юстиції та призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % є протиправними, як наслідок протиправною є відмова відповідача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 86 відсотків суддівської винагороди.

Відповідно до довідки про заробітну плату для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 477/07.20 від 15.12.2016 виданою Апеляційним судом Львівської області, оклад позивача становить 17600,00 грн., надбавка за вислугу років 8800, 00 грн., заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становить 26400, 00 грн.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у відповідача правових підстав для відмови у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 86 відсотків суддівської винагороди, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з часу виникнення права на зазначені виплати з 16.12.2016 у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Кожна сторона відповідно до положень ст. 77 КАС України повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевірив дії та рішення відповідача чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем не дотримані, а відтак суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до статті 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача .

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 Іванівни до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій - задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,10, м.Львів, 79016; ) щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 роботу в органах юстиції та призначення виплати ОСОБА_1 (79021, м.Львів, вул. Хоробрих 9а/1, РНОКПП НОМЕР_1) - судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 % від заробітної плати працюючого судді - протиправними.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ), викладену у листі від 13.08.2018 № 3286/Б-20/07.05-06 щодо перерахунку ОСОБА_1 (79021, м.Львів, вул. Хоробрих 9а/1, РНОКПП НОМЕР_1) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 86 відсотків суддівської винагороди.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) здійснити ОСОБА_1 (79021, м.Львів, вул. Хоробрих 9а/1, РНОКПП НОМЕР_1) - судді у відставці Апеляційного суду Львівської області, перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 16.12.2016 в розмірі 86 відсотків грошового утримання з врахуванням стажу 23 роки 10 місяців 16 днів без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,10, м. Львів, 79016; ) за рахунок його бюджетних асигнувань 704 (сімсот чотири) грн 80 коп сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (79021, м.Львів, вул. Хоробрих 9а/1, РНОКПП НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.