Справа № 1740/2210/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2018 року м. Рівне №1740/2210/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протипранвими, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо виплати пенсії із застосуванням обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та не проведення нарахування і виплати пенсійного забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, виплачених позивачу у 2018 році та зазначених у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18 про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії;

- зобов'язання провести перерахунок з 01.04.2018 та здійснювати виплату пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру;

- зобов'язати нарахувати та виплатити пенсійне забезпечення з урахуванням виплаченої у 2018 році матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, зазначених у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18 про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії у розмірі, передбаченому постановою КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» у сумі 23915,66 грн., починаючи з 01.04.2018 (дня призначення пенсії).

Також позивач просив здійснити контроль за виконанням судового рішення, а саме: зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення та встановити строк його подачі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в березні 2018 він був звільнений з посади прокурора з військової служби в запас за станом здоров'я та в квітні 2018 звернувся до органу Пенсійного фонду за призначенням йому пенсії за вислугу років. Повідомив, що під час розгляду питання щодо призначення пенсії додатково надав відповідачу довідку військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18 про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії. Зазначив, що з квітня 2018 відповідачем призначено йому пенсію за вислугу років, проте матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення, виплачені позивачу у 2018, при обчисленні та призначенні пенсії враховані не були (хоча були вказані у наданій довідці), а виплата призначеної пенсії здійснюватиметься в сумі обмеженій розміром десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а тому просив про задоволення позову повністю.

Ухвалою суду від 23.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у даній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

03.09.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відзив на позовну заяву (а.с.25-27). В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області входить лише призначення та перерахунок пенсії на підставі тих документів та довідок про грошове забезпечення, які були або будуть подані уповноваженим структурним підрозділом, де проходив службу позивач, а право на такий перерахунок виникає у разі змін грошового забезпечення, встановленого законодавством. Стверджує, що такі виплати як «матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань» та «грошова допомога на оздоровлення» мають разовий характер і не включені до переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та не можуть бути складовими грошового забезпечення у розумінні положень ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вважає, що немає правових підстав для включення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення до додаткових видів грошового забезпечення для призначення пенсії та виплати пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з вимогами ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Міністра оборони України від 27.03.2018 №161 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я).

З 31.03.2018 ОСОБА_1 наказом військової прокуратури Центрального регіону України за №19 о/с від 29.03.2018 звільнено з посади прокурора відділу організації участі прокурорів у суді та нагляду за виконанням судових рішень у кримінальних провадженнях військової прокуратури Центрального регіону України та виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського ОМВК Рівненської області. Матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 отримав (а.с.15).

02.04.2018 позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Рівненській області про призначення пенсії за вислугу років (а.с.29)

Згідно з протоколом від 23.05.2018, за пенсійною справою № ОСОБА_1 з 01.04.2018 призначено пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с.33).

З розрахунку пенсії позивача вбачається, що при її обчисленні із сум грошового забезпечення були враховані: посадовий оклад 6303 грн., оклад за військове звання 14880 грн., процентна надбавка за вислугу років 30% - 2334,90 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у т.ч. премія 25108,26 грн. (а.с.33).

Згідно з довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 № 18/13 ПФвих-18 від 30.03.2018 до такого грошового забезпечення позивача входить: основні види: оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення: надбавка за виконання ОВР, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, премія, одноразові додаткові види грошового забезпечення: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік (а.с.31).

В свою чергу, відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №18/14ПФ вих-18 від 30.03.2018 було включено такі види грошового забезпечення: основні види грошового забезпечення: оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення: надбавка за виконання ОВР, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, премія (а.с.32).

В травні 2018 позивачем була отримана нова довідка №18/17ПФвих-18 від 03.05.2018, видана військовою прокуратурою Центрального регіону України, про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1, в якій, окрім зазначених у попередній довідці видів грошового забезпечення, було включено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення із зазначенням про нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на всі виплати, вказані у цій довідці (а.с.10).

У зв'язку з цим, позивачем була подана до ГУ ПФУ в Рівненській області заява про врахування при призначенні та обчисленні пенсії матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, які включені до довідки військової прокуратури Центрального регіону України №18/17ПФвих-18 від 03.05.2018, та здійснення виплати пенсії без обмежень у розмірі призначеної пенсії.

Листом від 01.06.2018 за №П-749/07.1-59, у відповідь на звернення позивача, ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило, що скільки вказані позивачем у зверненні матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення не визначені нормативними документами як складові частини грошового забезпечення, що враховуються для обчислення розміру пенсії, і відповідно не включені до довідки про додаткові види грошового забезпечення, то підстав для врахування цих сум в розмір грошового забезпечення при визначені розміру за вислугу років немає (а.с.11).

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача при призначенні та обчисленні розміру пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон №2262-XII) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-ХІІ).

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З аналізу частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб у взаємозвязку з частиною другою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей вбачається, що пенсія обчислюється з розміру грошового забезпечення. Склад грошового забезпечення визначається частиною другою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Оскільки до складу грошового забезпечення входять одноразові види грошового забезпечення, то до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, мають входити також одноразові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей №393 від 17.07.1992, пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону №2011-ХІІ гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 №1294 (далі Постанова №1294) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Зазначеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови №1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 24.03.2017 у справі № 750/10520/16-а та від 09.10.2017 у справі № 344/9291/17, у постанові Верховного суду України від 10.03.2015 у справі № 21-70а15 та підтримана Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі 761/28228/15-а, від 20.02.2018 у справі №344/10887/17 та від 28.02.2018 у справі №522/9660/16-а.

Разом з тим, суд критично оцінює розрахунок середньої суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, наведений позивачем у позовній заяві, відповідно до якого для нарахування та призначення пенсії повинні враховуватися розмір виплачених йому у 2018 році таких допомог розділених на кількість прослужених у поточному році місяців (35873,49 грн. + 35873,49 грн.)/3 = 23915,66 грн., оскільки такі виплати є одноразовими, а не щомісячними, а тому середню суму грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань слід визначати шляхом ділення на 12 календарних місяців служби перед звільненням (35873,49 грн. + 35873,49 грн.)/12 = 5978,92 грн. З огляду на це, позовні вимоги в цій частині підлягають до частково задоволення.

Щодо проведення виплати пенсії без обмеження граничного розміру, то суд зазначає таке.

Згідно з ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Однак, суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 положення першого та другого речення частини сьомої статті 43 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Пунктом 2.1. вказаного рішення, Конституційний Суд України зазначив про те, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію (стаття 1, частина перша статті 2 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-зп від 23.12.1997, суд вказав на те, верховенство конституційних норм поширюється на всі сфери державної діяльності, в тому числі і на законотворчий процес. Верховна Рада України, приймаючи закони, не має права допускати невідповідностей щодо будь-яких положень, прямо закріплених в Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 № 422/96-ВР (в редакції чинній на час прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 N 7-рп/2016) у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, суд вважає, що з метою дотримання принципу верховенства права, захисту державою принципу "правомірних або законних очікувань" та недопущення погіршення та звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, з дати прийняття рішення Конституційним Судом України - 20.12.2016 виплата пенсій, зокрема позивача, повинна здійснюватися без обмеження граничним розміром.

Щодо виплати пенсії без обмеження в часі, то суд зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Тому така позовна вимога до задоволення не підлягає.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Суд також звертає увагу, що згідно з вимогами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд повинен керуватись принципом юридичної визначеності. Цей принцип розкривається через такі концепції, як непорушність і нескасовуваність набутих законних прав (vestedrights); незворотність закону й неможливість застосування закону до особи, яка не могла знати про його існування (non-retroactivity); законні очікування (legitimateexpectations) - право особи у своїх діях розраховувати на сталість існуючого законодавства. Цей принцип означає і те, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Юридична визначеність вимагає, щоб правові норми були зрозумілими й точними і мали не меті гарантування, що ситуації і правовідносини будуть передбачуваними. Зворотна дія не відповідає принципу юридичної визначеності. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі полягає в невід'ємному праві людини бути впевненою в тому, що її правомірні дії через деякий час не призведуть до погіршення її правового становища. (рішення ЄСПЛ "Брумареску проти Румунії", "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови", "Суханов та Ільченко проти України").

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимог ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Правових підстав для розподілу судових витрат на підставі ст.139 КАС України у суду немає, так як позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( вул.Вербова, буд.41 ж, кв.48,м.Рівне,33000, ідентифікаційний № ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( вул.Короленка, 7,м.Рівне,33000, ) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та не проведення нарахування і виплати пенсійного забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, виплачених позивачу у 2018 році та зазначених у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18 про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснювати виплату пенсійного забезпечення без обмеження максимального розміру.

Зобов'язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсійне забезпечення з урахуванням виплаченої у 2018 році матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, зазначених у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 03.05.2018 №18/17/ПФ вих-18 про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії у розмірі, передбаченому постановою КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» у сумі 5978,92 грн., починаючи з 01.04.2018 (дня призначення пенсії).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2018 року.

Суддя Борискін С.А.