Справа № 812/295/18
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 вересня 2018 року

Київ

справа №812/295/18

касаційне провадження №К/9901/60206/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 у справі №812/295/18 за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 №010091205,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» у лютому 2018 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 №010091205.

Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 03.04.2018 позовні вимоги задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення від 18.08.2017 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за затримку понад 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 1441726,80грн. та зобов'язано сплатити штраф у розмірі 288345,37грн.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 23.07.2018 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 змінив. В абзаці другому резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 вислів «штраф у розмірі 288345,37грн.» замінив висловом «штраф у розмірі 7293,85грн.». В абзаці третьому резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 цифри « 4325,18грн.» замінив цифрами « 109,41грн.». В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 залишив без змін.

Головне управління ДФС у Луганській області 21.08.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статтей 14, 87, 126 Податкового кодексу України, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №812/295/18 є вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення від 18.08.2017 № 010091205, яким позивача зобов'язано сплатити штрафи в сумі 288345,37грн. за затримку сплати суми грошового зобов'язання відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що подання позивачем уточнюючого розрахунку, яким зменшено суми самостійно визначених грошових зобов'язань, не є сплатою боргу з ПДВ за рахунок майна платників податків, подання уточнюючого розрахунку тягне за собою зміну раніше задекларованих податкових зобов'язань, і не може бути прирівняне до погашення податкового боргу, а тому відсутні правові підстави для застосування штрафу. За таких обставин, застосування відповідачем штрафних санкцій в сумі 7293,85грн. колегія суддів вважає безпідставним.

У касаційній скарзі міститься застереження щодо застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, утім відповідача не спростовують обставин встановлених судами першої та апеляційної інстанції.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Отже, постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 18.08.2017 №010091205, яким позивача зобов'язано сплатити штрафи в сумі 288345,37грн. за затримку сплати суми грошового зобов'язання відповідно до статті 126 Податкового кодексу України, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Луганській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 у справі №812/295/18 за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 №010091205.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк