Справа № 1140/2320/18
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2320/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправною відмову, скасування наказу та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.05.2018 року № Ч-5315/0-3632/0/17-18 у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.02.2016 року 77 Щодо переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції, як такий, що суперечить вимогам Земельного кодексу України;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати учаснику бойових дій ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту на підставі клопотання від 26.04.2018 року.

Також позивач просить суд визначити відповідачу розумний строк для виконання рішення суду у відповідності до ч.6. ст.245 КАС України.

В обґрунтування вказаних вимог представником позивача зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту, проте відповідачем незаконно було відмовлено в наданні цього дозволу.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскаржувана відмова Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством. Також, зазначив, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність (а.с. 23-24).

Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі та участі позивача (а.с. 29).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 19-20).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

26.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га, із земель запасу Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту (а.с. 9).

До заяви додані документи згідно додатку (а.с.9-11).

Листом від 29.05.2018 № Ч-5315/0-3632/0/17-18 відповідач повідомив позивача, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про внесення змін до наказу від 16 лютого 2016 року № 77 щодо переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції» Головним управлінням затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності із зазначенням площі, які зарезервовані для забезпечення учасників антитерористичної операції та членів родин загиблих учасників антитерористичної операції на території Кіровоградської області.

Враховуючи вищевикладене та невідповідність місця розташування земельної ділянки, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви позивача.

Інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області: http://kirovohradska.land.gov.ua (а.с.12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст п.п. "в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п. "б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1, 7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 р. №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про наявність у позивача можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, однак за умови, якщо такого права вона не використала раніше.

Документальних доказів використання позивачем раніше такого права відповідач до суду не надав.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 14 січня 2015 року №15 таким органом є відповідач Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих положень у системному їх зв'язку, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом встановлено, що Листом від 29.05.2018 № Ч-5315/0-3632/0/17-18 відповідачем, в тому числі, повідомлено позивача про невідповідність місця розташування земельної ділянки (а.с. 9).

Так, в контексті даного листа є зрозумілим, що відповідач повідомляє позивача про невідповідність місця розташування земельної ділянки переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції.

Судом вже раніше зазначалось, що частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, та який не передбачає підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у звязку з, невідповідністю місця розташування земельної ділянки переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції.

Для усунення будь-яких протиріч у трактуванні відповідачем поняття «невідповідність місця розташування земельної ділянки» викладену в його листі від 29.05.2018 № Ч-5315/0-3632/0/17-18, ухвалою суду від 23 серпня 2018 року було зобовязано відповідача надати до суду, в тому числі, докази на підставі яких Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області прийнято відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29.05.2018 року №4-5315/0-3632/0/17-18.

Відповідачем до суду не було надано докази на підтвердження правомірності дій відповідача, спрямовані на відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га.

З огляду на викладене, при зверненні до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, позивачем подано всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, а тому судом встановлена протиправність дій відповідача, яка полягала у невиконанні своїх обовязків стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати учаснику бойових дій ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту на підставі клопотання від 26.04.2018 року, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку субєкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки заява позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, суд вважає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані дії відповідача протиправними.

Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.02.2016 року 77 Щодо переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції, як такий, що суперечить вимогам Земельного кодексу України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.02.2016 року 77 Щодо переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції, як такий, що суперечить вимогам Земельного кодексу України, проте не зазначає яким саме чином відповідач оскаржуваним наказом порушив права позивача.

Крім того, відповідно до абз. 4 ч.1 розпорядження Кабінету міністрів України від 19.08.2015 № 898-р рекомендовано органам місцевого самоврядування розміщувати на власних офіційних веб-сайтах інформацію про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Проте вказана рекомендація, не позбавляє права учасника антитерористичної операції обрати іншу вільну ділянку у встановлений Земельним кодексом України спосіб.

Таким чином у задоволенні зазначеної позовної вимоги необхідно відмовити.

Щодо встановлення розумного строку для виконання рішення суду у відповідності до ч.6. ст.245 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах третій - п'ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб'єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України встановлено місячний строк розгляду суб'єктом владних повноважень клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

З огляду на викладене, відсутні підстави для встановлення додаткового строку суб'єкту владних повноважень для виконання рішення суду.

Позивач звільнений від сплати судового збору. Судових витрат, які підлягають стягненню на користь відповідача судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 27406, РНОКПП НОМЕР_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, 25030, , задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3