Справа № 713/284/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року

м. Київ

справа №713/284/15-а

адміністративне провадження №К/9901/4788/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2015 року (головуючий суддя Пилип'юк І.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2015 року (головуючий суддя Боровицький О.А., судді: Граб Л.С., Совгира Д.І.) у справі №713/284/15-а за позовом ОСОБА_2 до Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, треті особи: Відділ Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області, ОСОБА_4, про визнання Рішення та дій сільської ради недійсними і протиправними, про визнання права на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в якому, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати недійсним і скасувати рішення 35 сесії VІ скликання Коритненської сільської ради №100-35/2014 від 03.12.2014, щодо відмови у наданні йому земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га, для індивідуального садівництва на умовах надання її у власність, яка знаходиться в АДРЕСА_1 Вижницького району Чернівецької області;

- визнати недійсним і скасувати рішення 35 сесії VІ скликання Коритненської сільської ради №100-35/2014 від 03.12.2014, про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га, для індивідуального садівництва на умовах отримання її безоплатно у власність, яка знаходиться на території Коритненської сільської ради в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 із земель запасу сільської ради землі сільськогосподарського призначення (рілля);

- визнати незаконними дії сільської ради по безпідставному зменшенні наданої йому згідно рішення 23 сесії VІ скликання №31-23/2013 від 03.07.2013 загальної площі земельної ділянки з 0,50 га, до 0,4142 га, тобто на 0,0858 га, а також незаконними бездіяльність сільської ради щодо розгляду його заяви від 10.12.2014 про винесення рішення щодо донаділення земельної ділянки до загально наданого йому розміру 0,50 га, та незаконними вимоги сільської ради про подання ним додаткової заяви щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,1642 га, для ведення особистого селянського господарства згідно кадастрового плану, виготовленого ПП «Слава-Зем», та внесення змін в попереднє рішення сесії;

- зобов'язати Коритненську сільську раду винести на розгляд чергової сесії та вирішити питання про передачу йому у власність, з оформленням технічної документації із землеустрою на земельну ділянку загальною площею 0,50 га, з яких: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 та 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, а також земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га - для індивідуального садівництва на умовах надання її у власність, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Коритненської сільської ради народних депутатів №37 від 15.10.1993 ОСОБА_5 виділено присадибну ділянку площею 0,19 га. (т.1 а.с.9)

Рішенням виконавчого комітету Коритненської сільської ради народних депутатів №5 від 25.01.1994 ОСОБА_5 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства у кількості 0,50 га (т.1 а.с.10).

ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 0,57 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Коритненської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_1, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (т.1 а.с.73).

Згідно копій погосподарських книг виконавчого комітету Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області за 1991-1995 року та за 1996-2000 роки за господарством ОСОБА_5 з 1990 року по 1992 рік рахувалася земельна ділянка площею 0,31 га, а з 1993 року площею 0,50 га (виділено 0,19 га рішенням виконкому від 15.10.1993).

02.06.2005 у Вижницькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №148 після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №330107 від 02.06.2005, виданого державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори ОСОБА_7.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 15.07.2005 по справі №2-455/2005 року, яке набрало чинності, за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право власності на спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, земельну ділянку розміром 0,57 га відповідно Державного акту серії НОМЕР_3, виданого 21.08.2003, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4 та грошовий вклад на суму 2241,95 грн. на рахунку НОМЕР_2 у Філії Держощадбанку с. Коритне Вижницького відділення №6702.

23.11.2005 ДКП "Вижницьке РБТІ" на підставі вказаного рішення суду за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинок, що розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_5 від 23.11.2005.

Згідно з рішенням 23 сесії VІ скликання Коритненської сільської ради №31-23/2013 від 3 липня 2013 року: ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 0,50 га в межах населеного пункту АДРЕСА_1, яка була надана у власність ОСОБА_5 у відповідності до рішення виконкому сільської ради №5 від 25.01.1994 і за життя він не встиг виготовити свідоцтво на право власності та визначити цільове призначення ділянки із них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту АДРЕСА_1 та 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту АДРЕСА_1, як спадкоємцю майна покійного (п.1.2.2).

Вказано на необхідність ОСОБА_2 представити на сесію сільської ради технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку у відповідності її цільового призначення, для затвердження та прийняття рішення про безоплатну передачу земельної ділянки у власність (п.1.2.3).

17 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про надання йому у власність земельної ділянки для садівництва орієнтовною площею 0,05 га по вул.Набережній, 33, якою він користувався більше 10 років, знаючи, що то дідова ділянка, якою дід користувався як заїздом до свого будинку. Також просив комісію прийти і перевірити заїзд до будинку (т.1 а.с.221).

Згідно рішення 35 сесії VІ скликання Коритненської сільської ради №100-35/2014 від 3 грудня 2014, відмовлено ОСОБА_2 у наданні земельної ділянки, орієнтовною площею 0,05 га - для індивідуального садівництва на умовах надання її у власність, яка знаходиться на території Коритненської сільської ради в межах населеного пункту АДРЕСА_1, із земель запасу сільської ради (т.1 а.с.19).

10 грудня 2014 року позивач звернувся до сільського голови Коритненської сільської ради із заявою, у якій просив внести на розгляд сесії сільської ради його заяву про донаділення йому земельної ділянки по АДРЕСА_1, оскільки згідно кадастрового плану у нього фактично у користуванні є в наявності 0,4142 га землі, а згідно рішення сесії сільської ради від 3 липня 2013 року йому надано у приватну власність 0,50 га. До заяви додав копію кадастрового плану (т.1 а.с.20).

Листом Коритненської сільської ради від 8 січня 2015 року №08 ОСОБА_2 повідомлено, що в результаті розгляду його заяви від 10 грудня 2014 року постійною комісією з питань використання земельних ресурсів Коритненської сільської ради встановлено, що рішенням 23 сесії 6 скликання №31-23/2013 від 3 липня 2014 року йому не надано у приватну власність земельну ділянку 0,50 га, а тільки надано дозвіл на виготовлення технічної документації, а також у рішенні Вижницького районного суду від 15.07.2005 справа №2-445 не вказано, що право власності перейшло на земельну ділянку площею 0,50 га, а тільки на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами. Повідомлено, що його заява буде розглянута на черговій сесії сільської ради після поступлення його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,1642 га - для ведення особистого селянського господарства згідно кадастрового плану на ділянку, виготовленого ПП «Слава-Зем» та внесено зміни в попереднє рішення сесії. Роз'яснено, що він просить донаділити йому земельну ділянку по АДРЕСА_1 і не вказує категорію землі, що унеможливлює розглянути його заяву на сесії, так як по АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.21).

Листом Коритненської сільської ради від 14 січня 2015 року №32 на адвокатський запит ОСОБА_8, пов'язаний з наданням правової допомоги ОСОБА_2, повідомлено, що рішенням 23 сесії 6 скликання №31-23/2013 від 3 липня 2013 року ОСОБА_2 не надано у приватну власність земельну ділянку 0,50 га, а тільки надано дозвіл на виготовлення технічної документації. Згідно записів погосподарської книги №1 та земельно-шнурової книги в АДРЕСА_1 за господарством ОСОБА_5 з 1994 року та по день його смерті обліковувалась земельна ділянка площею 0,50 га. Після смерті ОСОБА_5 розмір земельної ділянки залишився орієнтовною площею 0,50 га (оскільки на дану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи). Після смерті ОСОБА_5 з 2005 року по даний час сплачувався ОСОБА_2 земельний податок за земельну ділянку площею 0,50 га згідно розрахунку ставок земельного податку. Сільською радою не приймалося рішення відносно ОСОБА_2 про вилучення або зменшення розміру земельної ділянки.

Судами також встановлено, що згідно з рішенням 35 сесії VІ скликання Коритненської сільської ради №100-35/2014 від 3 грудня 2014 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,06 га для індивідуального садівництва на умовах надання її безоплатно у власність, яка знаходиться на території Коритненської сільської ради в межах населеного пункту АДРЕСА_1 із земель запасу сільської ради сільськогосподарського призначення (рілля). Вказано на необхідність ОСОБА_4 представити на сесію сільської ради проектну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку у відповідності її цільового призначення, для затвердження та прийняття рішення про безоплатну передачу земельної ділянки у власність (т.1 а.с.74). Вказане рішення прийнято одноголосно всіма депутатами сільської ради (11 за, 0 проти, 0 утрималось) (т.1 а.с.104).

ПП «Слава-Зем» виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва по АДРЕСА_1. Згідно кадастрового плану земельної ділянки, її кадастровий номер НОМЕР_6 площа 0,0688 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва (т.1 а.с.230-232).

З копії акту обстеження земельної ділянки від 11.03.2015, складеного постійною комісією з питань використання земельних ресурсів Коритненської сільської ради вбачається, що в результаті обстеження земельної ділянки встановлено заболочений стан. Зі слів сусідів земельна ділянка завжди знаходилась в заболоченому та незадовільному стані, ніколи не оброблялася, що постійно спричиняє збитки ОСОБА_4 оскільки примикає до його земельної ділянки (т.1 а.с.50).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що законодавством встановлений певний порядок отримання земельної ділянки, який позивачем не дотримано. Рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства, а доводи щодо допущення відповідачем протиправних дій та бездіяльності не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Вимоги про зобов'язання відповідача винести на розгляд чергової сесії та вирішити питання про передачу ОСОБА_2 у власність, з оформленням технічної документації із землеустрою на земельну ділянку загальною площею 0,50 га, а також земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га для індивідуального садівництва суди визнали безпідставними, оскільки вирішення питання про надання земельної ділянки у власність можливе лише після отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судами обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Касаційна скарга обґрунтована наступними доводами.

Згідно Протоколу сесії ради, 3 грудня 2014 року в результаті обговорення як заяви ОСОБА_4 так і його заяви, рішення не було прийнято. Натомість, в подальшому наявний запис про задоволення заяви ОСОБА_4 про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га для індивідуального садівництва на умовах отримання її безоплатно у власність, але рішення про відмову позивачу у її наданні протокол не містить. З цих підстав позивач вважає, що надання земельної ділянки ОСОБА_4 і відмова у її наданні позивачу є суперечливою та необґрунтованою.

Позивач вважає необґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що позивач не звертався із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки загальним розміром 0,50 га (0,25 га для будівництва і обслуговування будинку і 0,25 га для ведення особистого селянського господарства) і що його вимоги про відмову у наданні земельної ділянки у розмірі 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, а не у зменшеному розмірі 0,1642 га є припущеннями, оскільки він не надав кадастрового плану і проектної документації на цю земельну ділянку. Скаржник зазначає про неможливість надання на затвердження такої документації з огляду на неможливість завершення її виготовлення, оскільки проектна організація вимагає зміну способу виготовлення документації з «технічної документації» на «проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Проте, ця земельна ділянка вже тривалий час перебуває саме у користуванні позивача, а його дідові (права якого він успадкував) цю земельну ділянку передано безоплатно у власність згідно рішення сільської ради №5 від 25 січня 1994 року, і це рішення прирівнюється до правовстановлюючого документу.

На виконання рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації, позивач звернувся до проектної організації ПП «Слава-Зем» і при виготовленні кадастрового плану з'ясувалося, що у зв'язку з незаконними діями ради, у його користуванні перебуває земельна ділянка у фактичному розмірі 0,4142 га, а не 0,50 га, тобто відбулося безпідставне зменшення розміру земельної ділянки, внаслідок втручання сільської ради в розробку кадастрового плану і у здійснення позивачем повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою.

Оскільки позивач є належним і добросовісним користувачем земельної ділянки у розмірі 0,50 га, за яку він щорічно сплачує земельний податок, дії ради щодо зменшення розміру земельної ділянки і відмови у її донаділенні і змушенні подавати додаткову заяву є протиправними.

У запереченнях на касаційну скаргу сільська рада зазначила про безпідставність вимог позивача та повідомила, що зменшення розміру земельної ділянки відбулось не внаслідок дій сільської ради, а у зв'язку з тим, що позивач частину земельної ділянки у розмірі 0,08 га віддав своєму батькові ОСОБА_9 для будівництва.

ОСОБА_4 також подав заперечення на касаційну скаргу, відповідно до яких третя особа посилаючись на правомірність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін. Вказує на суперечність доводів позивача в частині незгоди з наданням ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку розміром 0,06 га і відмови у наданні саме цієї земельної ділянки позивачу, адже у своїй заяві ОСОБА_2 просив надати йому земельну ділянку розміром 0,05 га, до якої не додав графічних матеріалів із зображенням бажаного місця розташування цієї земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами врегульовано главою 19 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої ст.116 Земельного кодексу України Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 Земельного Кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частин восьмої - одинадцятої ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із п. 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, суди попередніх інстанції правильно визначилися, що процедура одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розпочинається із подання громадянами відповідного клопотання, до якого додаються графічні матеріали; і лише після отримання клопотання разом із необхідними документами таке клопотання розглядається відповідною місцевою адміністрацією чи радою, яка дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Після отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, такий проект землеустрою розробляється за замовленням особи суб'єктами господарювання і подається відповідній раді на затвердження та надання земельної ділянки у власність. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 Земельного кодексу України, рішення, дію або бездіяльність яких може бути оскаржено до суду.

Разом з тим, в межах розгляду даної справи, судами встановлено, що ОСОБА_2 рішенням 23 сесії VІ скликання Коритненської сільської ради №31-23/2013 від 3 липня 2013 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку 0,50 га, яка була передана згідно рішення виконкому сільської ради №5 від 25 січня 1994 року у власність ОСОБА_5, який при житті не встиг виготовити свідоцтво на право власності.

Відповідно до пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» (далі - Закон №858), в редакції діючій до 1 січня 2013 року, види робіт із землеустрою - обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою; документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Статтею 25 наведеного Закону, в редакції діючій до 1 січня 2013 року, визначені види документації із землеустрою, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Отже, законодавство розрізняло проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку як два різних види документації із землеустрою. Відповідно, кожна з них виготовляється в залежності від обставин, вказаних заявником в клопотанні, та прийнятих Радою рішень. При цьому, не зважаючи на те, що розроблення таких видів документації направлені на отримання земельної ділянки у власність (користування), кожен з них має свій порядок та особливості, які фактично залежать від того, чи було до цього прийнято рішення про передачу земельної ділянки у власність (користування) або наявні інші документи, що посвідчували право на земельну ділянку.

Так, відповідно до ст.56 Закону України «Про землеустрій», в редакції діючій до 1 січня 2013 року, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі чи об'єднанні земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, затверджене замовником документації;

в) копії документів, що посвідчують право на земельні ділянки;

г) плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

ґ) матеріали польових геодезичних робіт;

д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

е) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути;

є) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі знаходження земельної ділянки в заставі, користуванні);

ж) згоду власника земельної ділянки (а щодо земель державної власності - органу, згідно з його повноваженнями здійснювати розпорядження земельною ділянкою) на поділ чи об'єднання земельних ділянок землекористувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

При передачі земельних ділянок у власність чи користування та зміні цільового призначення земельних ділянок за проектами землеустрою щодо їх відведення технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, не розробляється.

Отже, наведеною нормою передбачено альтернативу виду документації, затвердження якої має наслідком передачу земельної ділянки у власність: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ст.118 ЗК України, ст.50 Закону №858) або технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (ст.56 Закону №858).

Як встановлено судами і підтверджено доводами касаційної скарги, ОСОБА_2 не розроблено відповідної документації на земельну ділянку розміром 0,50 га, проте, при розробці такої документації (виготовлення кадастрового плану) було встановлено, що розмір земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні позивача, є меншим на 0,0858 га.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме сільською радою вчинені дії на зменшення розміру земельної ділянки. За документами, наявними в матеріалах справи, сільською радою не приймалися рішення щодо вилучення або зменшення розміру земельної ділянки, дозвіл на розробку документації відносно якої було надано позивачу.

Звертаючись до відповідача із заявою 10 грудня 2014 року позивач просив винести на сесію ради його заяву про донаділення земельної ділянки. Проте, відповідної заяви із необхідними документами, визначеними ст.118 ЗК України, позивач не надав, у зв'язку з чим, відповідач надав відповідь, яка містить відповідне роз'яснення про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку розміром 0,50 га., а розгляд заяв можливий після надходження відповідної заяви. Роз'яснено про можливість подання заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку 0,1642 га для ведення особистого селянського господарства та внесення змін у попереднє рішення.

Таким чином, вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності сільської ради при розгляді його заяви є безпідставними, оскільки відповідачем розглянуто заяву і надано відповідь.

Колегія суддів касаційного суду також звертає увагу, що відповідач не наділений повноваженнями технічного вимірювання фактичних розмірів земельних ділянок, які перебувають у користуванні осіб, виокреслювати їх межі чи встановлювати розподільні знаки. У спірних земельних правовідносинах сільська рада виконує розпорядчу функцію, зокрема, надає дозвіл на розробку і затверджує вже розроблену відповідними суб'єктами господарювання документацію із землеустрою, або ж відмовляє в цьому у передбачених законом випадках. Тобто, сільська рада не є уповноваженим суб'єктом на виконання дій щодо безпосереднього формування земельних ділянок в розумінні ст.79-1 ЗК України із внесенням відомостей про них до Державного земельного кадастру.

Отже, звертаючись до ради з вимогою донаділити земельну ділянку, не надавши передбачених ст.118 ЗК України документів, зокрема і графічних матеріалів щодо бажаного розташування земельної ділянки, позивачем порушено встановлений законодавством порядок, а його вимога про необхідність представників сільської ради самостійно виїхати на місце для перевірки заїзду до будинку не узгоджується з нормами чинного законодавства відносно повноважень сільської ради. Отже, суди дійшли правильного висновку про відмову в позові в цій частині.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування рішення 35 сесії VІ скликання Коритненської сільської ради №100-35/2014 від 03.12.2014, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Вказаним рішенням ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га, для індивідуального садівництва на умовах отримання її безоплатно у власність, яка знаходиться на території ради в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 із земель запасу сільської ради землі сільськогосподарського призначення (рілля). Цим же рішенням ОСОБА_2 відмовлено у наданні земельної ділянки, орієнтовною площею 0,05 га для індивідуального садівництва на умовах надання її у власність, яка знаходиться на території ради в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 із земель запасу сільської ради.

З огляду на наявні в матеріалах справи документи, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 було подано заяви щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, оскільки з огляду на заяву від 17 листопада 2014 року, позивач просив надати йому земельну ділянку площею 0,05 га, яка слугує заїздом до його дому та просив перевірити цей заїзд (т.1 а.с.221). Натомість, ОСОБА_4 просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка межує з його власною (т.1 а.с.229). З огляду на наявний в матеріалах справи кадастровий план (т.1 а.с.217), ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не є суміжними землекористувачами.

Крім того, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, поданню заяви про отримання земельної ділянки у власність передує чітко визначена законодавством процедура, зокрема: подання заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, до якої додаються графічні матеріали з зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, формування земельної ділянки, затвердження розробленої документації, і тільки після дотримання цієї процедури земельна ділянка передається у власність.

Стосовно доводів скаржника про те, що фактично на сесії не було прийнято рішення про відмову у наданні йому земельної ділянки у власність слід зазначити, що за Протоколом сесії ради (т.1 а.с.103), порядком денним було передбачено розгляд питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (питання №6).

Відповідно до витягу з Рішення №100-35/2014 від 03.12.2014 року (т.1 а.с.245) саме під час розгляду цього питання порядку денного було прийнято рішення про відмову в наданні земельної ділянки (п.1.10.1).

Отже, доводи касаційної скарги не викликають обґрунтованих сумнівів щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та, фактично, зводяться до переоцінки обставин, які встановлені судами.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судів першої і апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2015 року у справі №713/284/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду