Справа № 489/4111/18
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4111/18
Номер провадження 2-а/489/207/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, яким просив визнати дії державного виконавця відділу ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження №56451290, звернення стягнення на заробітну плату позивача в межах ВП№56451290 протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56451290, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші види доходів боржника у виконавчому провадженні 56451290; та визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не закриття виконавчого провадження після того, як йому стало відомо про фактичне виконання рішення.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що:

-10.04.2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва у справі про адміністративне правопорушення винесено постанову, згідно якої з позивача стягнуто штраф в розмірі 340 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.;

-15.06.2018 року позивачу за місцем роботи вручили Постанову державного виконавця про звернення стягнення на його заробітну плату, попри те, що 13.04.2018 року позивач у добровільному порядку виконав рішення суду у повному обсязі, сплативши і штраф , і судовий збір;

-позивач звернувся до Інгульського відділу ДВС та надав державному виконавцю документи на підтвердження виконання судового рішення, проте державний виконавець не вчинив жодних дій по закінченню провадження;

-дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на заробітну плату позивача є незаконними, оскільки є повторним притягненням позивача до відповідальності за одне й те ж правопорушення, що суперечить положенням ст..61 Конституції України.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Ухвалою суду від 26.06.2018 року було відкрито провадження за даною справою.

Ухвалою від 26.06.2018 року у Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області витребувано матеріали виконавчого провадження №56451290.

Суд, дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, при вирішенні справи виходить з такого.

10 квітня 2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено Постанову у справі про адміністративне правопорушення №3/489/546/2018, відповідно до якої з позивача стягнуто штраф у розмірі 340 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., яку було направлено на виконання.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

15 червня 2018 року позивач за місцем роботи отримав Постанову №56451290 державного виконавця про звернення стягнення на його заробітну плату, винесену 05.06.2018 року, після чого виявив, що відносно нього здійснюється виконавче провадження з виконання Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

18.06.2018 року позивач звернувся до державного виконавця із заявою по вручення йому матеріалів виконавчого провадження та надав квитанцію від 13 квітня 2018 року на підтвердження виконання судового рішення у повному обсязі.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.2ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Проте, в порушення вказаних вимог законодавства, згідно наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем лише 21.06.2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі, тобто на третій день, відколи йому стало відомо про виконання рішення суду.

З огляду на надані сторонами докази та викладені положення законодавства, суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця в частині відкриття провадження та звернення стягнення на заробітну плату позивача протиправними через те, що державний виконавець здійснював виконання судового рішення у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та на момент винесення відповідних Постанов йому не було відомо про добровільне виконання судового рішення позивачем, що свідчить про законність його дій.

Щодо доводів позивача з приводу того, що відбулось подвійне притягнення його до відповідальності внаслідок дій державного виконавця, що суперечить ст. 61 Конституції України, суд не вважає їх обґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів подвійної сплати ним штрафу, що спростовує твердження позивача.

Посилання позивача на бездіяльність державного виконавця в частині не закриття виконавчого провадження спростовується наданими відповідачем матеріалами виконавчого провадження №56451290, згідно якого державним виконавцем 21.06.2018 року винесено постанову про його закінчення.

Той факт, що виконавче провадження було закрито не в той же день, а через три дні, після повідомлення про виконання, свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження", але таке порушення не призвело до суттєвих майнових або моральних втрат позивача ( доказів такого позивачем не надано).

В звязку з викладеним вимоги позивача про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника винесену відносно нього в межах ВП№56451290, не підлягають задоволенню, у звязку із закінченим виконавчим провадженням та неможливістю подальшого вчинення будь-яких дій у межах цього виконавчого провадження без його поновлення, підстави для чого відсутні.

Відповідно до ст.ст.132,134, 139 КАС України судовий збір а також витрати на правову допомогу у разі відмови в задоволенні позову з відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 30, 72, 73, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити строк на оскарження дій державного виконавця, визнавши причини пропуску строку поважними.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанов - відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1;

Відповідач Інгульський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області , місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.09.2018.

Суддя Н.С. Тихонова