Справа № 712/7246/18
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/7246/18 Суддя (судді) першої інстанції: Романенко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4БУПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Гулого М.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 БУПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Гулого М.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 13.06.2018 року близько 11 год. 45 хв. в м. Черкаси, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи рух по вул. Смілянська та під'їжджаючи до перехрестя з вул. Хоменка побачив, що на світлофорі було ввімкнено зелений сигнал, в цей час рухався зі швидкістю 60 км./год., в момент, коли передня частина керованого ним автомобіля порівнялася з світлофором, на ньому зелений сигнал почав мигати, в'їжджаючи на перехрестя загорівся жовтий сигнал світлофора, оскільки рухався зі швидкістю 60 км./год. не міг вчасно зупинитися, щоб не утворити аварійну ситуацію, тому ним було прийнято рішення на виконання п.16.8 ПДР України виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті позовних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13.06.2018 року у відношенні ОСОБА_2 інспектором роти №4БУПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Гулим М.В. було винесено постанову серії ВР №075864 про накладення штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що в цей день о 11 год. 45 хв. позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_2, здійснив проїзд перехрестя вул. Смілянської та вул. Хоменко на заборонений жовтий сигнал світлофора чим порушив п. 8.7.3 ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач, вважаючи винесену постанову про адміністративне правопорушення протиправною, звернувся із вказаним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є таким, що порушив вимоги пункту 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, встановлено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, позивачем у справі не заперечується факт проїзду регульованого пішохідного переходу на жовтий (заборонений) сигнал світлофора.

Даний факт підтверджено й матеріалами відео-фіксації (копія диска наявна в матеріалах справи).

Разом з тим, позивач вказує не той факт, що відповідно до п. 8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проте колегія суддів не може погодитись із таким доводом останнього, так як із матеріалів відео-фіксації чітко видно, що швидкість автомобіля водія була незначною, а відстань між автомобілем та стоп-лінією, під час увімкнення жовтого сигналу світлофора дозволяла ОСОБА_2 зупинити транспортний засіб не вдаючись до екстреного гальмування.

Крім того із зазначеного відеозапису видно, що автомобілі, що рухались в попутному напрямку з позивачем, перед переключенням світлофора в режим жовтого світла, зупинились, а позивач продовжив рух на заборонний сигнал світлофора.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку складання та винесення постанови у справі, колегія суддів зазначає наступне.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом N 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Так, із аналізу змісту та форми постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР № 075864 вбачається, що остання прийнята відповідним суб'єктом владних повноважень, на підставі та в межах норм чинного законодавства.

Натомість, із позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 обґрунтовує необхідність скасування оскаржуваної постанови у зв'язку із порушенням відповідачем процедури оформлення правопорушення (у зв'язку із винесенням постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу та на місці вчинення правопорушення), що є необґрунтованим, адже як зазначалось вище, нормами чинного законодавства працівники Національної поліції України наділені правом розглядати справу про адміністративне правопорушення (у випадках передбачених чинним законодавством) на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що йому начебто не було направлено відзив на його позовну заяву, оскільки в матеріалах справи наявний список поштових відправлень, який підтверджує факт відправлення відзиву на адресу позивача (а.с. 18).

Положеннями ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2018 року - без змін.

Повний текст постанови складено « 19» вересня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма