Справа № 818/1955/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1955/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2018, суддя О.В. Соп'яненко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 29.06.18 по справі № 818/1955/18

за позовом ОСОБА_1

до Будильського сільського голови ОСОБА_2

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Будильського сільського голови ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо надання недостовірної інформації по питаннях 1 та 2 його заяви №551 від 06.11.2017, визнати протиправною бездіяльність при розгляді питання 3 заяви №551 від 06.11.2017, зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву №551 від 06.11.2017 у відповідності до Закону України "Про звернення громадян".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.11.2017 звернувся із заявою № 551 до відповідача із заявою, в якій поставив три питання. 25.11.2017 отримав відповідь, стверджує, що надана інформація є недостовірною по пунктам 1 і 2 заяви, по третьому пункту заяви вказує, що позивач проігнорував його законні вимоги. Вказує, що наданою відповіддю порушене його право на інформацію, чим допустив порушення прав, гарантованих ст.ст. 32,34,40 Конституції України та Закону України "Про звернення громадян". Внаслідок протиправних дій, вчинених відповідачем при виконанні службових обов'язків, позивачу було спричинено моральну шкоду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 червня 2018 року в задоволенні вказаного адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що він звернувся до Будильського сільського голови із заявою № 551. Проте, відповідач у листі на вказану заяву не надав відповіді на всі поставлені питання, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", у зв`язку з чим, такі дії підлягають визнанню неправомірними. Вважає, що Положення про преміювання, затверджене на сесії від 07.02.2013 року та Плавила внутрішнього трудового розпорядку для працівників та апарату сільської ради дають сільському голові право і підстави для притягнення секретаря сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її премії. Крім того, стверджує, що відповідач не надав обґрунтованої відповіді на питання 2 заяви № 551, оскільки не назвав посадову особу, яка прийняла рішення про відмову покарати ОСОБА_2, ОСОБА_4 та не вмотував відмову з посиланням на відповідні статті закону. Вказує на те, що відповідачем не були виконані вимоги викладені в питанні 3 заяви № 551 щодо відшкодування шкоди, заподіяної сільській раді. Вважає, що судом першої інстанції не були враховані його доводи.

Відповідачем, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Лебединського районного суду Сумської області від 10.07.2017 у справі № 580/865/17 задоволено позов ОСОБА_1 Визнано протиправною бездіяльність секретаря Будильської сільської ради ОСОБА_3 щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1, стягнуто з Будильської сільської ради за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 640 грн.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 21.07.2017 по справі № 580/864/17 задоволено позов ОСОБА_1 Визнано протиправною бездіяльність спеціаліста землевпорядника Будильської сільської ради ОСОБА_4 щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1, стягнуто з Будильської сільської ради за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в розмірі 142 грн. та судовий збір - 640грн.

06.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області із заявою №551. в ній просив: повідомити в якій сумі та чиї кошти використали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для оплати судового збору за його позовами в суді першої інстанції у справах № 580/ 864/17 і відповідно № 580/ 865/17 та на їх касаційне оскарження; враховуючи визнання судами протиправними дій землевпорядника БСР ОСОБА_4 та сільського голови ОСОБА_2, вчинених ними при розгляді звернень ОСОБА_1, просив вирішити питання щодо притягнення зазначених осіб до дисциплінарної відповідальності за порушення ними Конституції України, ЗУ "Про звернення громадян" та ст. 60 ЗУ "Про запобігання корупції", а також за порушення його прав щодо отримання інформації, та вирішити питання про позбавлення їх премій; на підставі ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" просить вирішити питання компенсації шкоди, заподіяної бюджету сільської ради в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_4, по зазначених судових справах за рахунок їх власних коштів власних коштів у порядку, встановленому законом.

На вказану заяву відповідачем надано відповідь від 20.11.2017 № 02-20/1335, в якій по пункту 1 заяви повідомлено, що Будильська сільска рада не оплачувала судовий збір ОСОБА_4 та ОСОБА_3 По пункту 2 заяви повідомлено, що питання про притягнення сільського голови до дисциплінарної відповідальності буде внесено на розгляд об'єднаного засідання постійних комісій. На виконання судових рішень повторно надані відповіді та платіжними дорученнями перераховано судові витрати. Притягнути до відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку та Положення про преміювання не має підстав. По пункту 3 заяви вказано, що про заподіяну землевпорядником ОСОБА_4 шкоду в рішенні суду не йдеться.

Вважаючи, що дії відповідача та бездіяльність щодо розгляду вказаної заяви є протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 №551 від 06.11.2017 відповідачем не допущено порушень законодавства, які б призвели до порушення чи обмеження права позивача на інформацію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закон України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно положень статті 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 5 вищевказаного Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У відповідності до ч.7 ст.5 Закону України "Про звернення громадян" у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним.

Положеннями статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як свідчать письмові докази, по питанню 1, поставленому в заяві №551 - в якій сумі використали посадові особи сільської ради кошти на оплату судового збору у справах №580/864/17 та №580/865/17 та їх касаційне оскарження, відповідач надав відповідь, що Будильська сільська рада не сплачувала судовий збір. Як вбачається з матеріалів справи судовими рішеннями стягнуто судові витрати в порядку, визначеному ст. 139 КАС України - за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа. В наданій позивачу відповіді вказано, що ці витрати перераховані на користь Державної судової адміністрації України.

З ухвал Верховного Суду у справах №580/864/17 та №580/865/17 (а.с. 68-69) вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не оскаржували в касаційному порядку судові рішення попередніх інстанцій, тому судовий збір за касаційне оскарження сплачувати не могли. За таких обставин, суд вважає, що інформація, надана відповідачем по пункту 1 заяви не є недостовірною.

В пункті 2 заяви позивач ставить питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у відповідності до Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про службу в органах місцевого самоврядування" та внутрішнії актів сільської ради. У відповіді зазначено, що відсутні підстави для притягнення до відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Нормами Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про службу в органах місцевого самоврядування" питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб органів місцевого самоврядування не регулюється. Відповідно до п. 2.4. Положення про преміювання, затвердженого рішенням Будильської сільської ради від 07.02.2013 передбачено зменшення відсотку преміювання працівників або позбавлення їх премії (а.с. 54-58). Розділом 7 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників та апарату сільської ради передбачено відповідальність працівників за порушення трудової дисципліни.

Позивач реалізував своє право на порушення питання щодо притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, які, на думку позивача, вчинили дисциплінарний проступок. Його заява була в установленому порядку розглянута, однак питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників є правом, а не обов'язком роботодавця. В зв'язку з цим відповідачем правомірно надана відповідь про відсутність підстав для притягнення осіб до відповідальності, а надана інформація не є недостовірною.

В пункті 3 заяви ОСОБА_1 просить вирішити питання компенсації шкоди, заподіяної бюджету сільської ради в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за рахунок їх власних коштів. Відповідач у відповіді зазначив, що про заподіяну шкоду сільській раді в судовому рішенні не йдеться.

Відповідно до статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування" шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Майновою шкодою є зменшення майнової сфери особи внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав. Позивач безпідставно ототожнює судові витрати із шкодою, заподіяною бюджету сільської ради. За своєю правовою природою судові витрати є грошовими витратами, пов'язаними з розглядом судової справи і не можуть бути визнані заподіяною шкодою.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідач у листі на вказану заяву не надав відповіді на всі поставлені питання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем під час розгляду заяви ОСОБА_1 №551 від 06.11.2017 не допущено порушень законодавства, які б призвели до порушення чи обмеження права позивача на інформацію.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2018 по справі № 818/1955/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін С.С. Резнікова
Повний текст постанови складено 26.09.2018.