Справа № 2240/2963/18
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2963/18
УХВАЛА

іменем України

24 вересня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати ОСОБА_1 знести за власний рахунок самочинно збудований двоповерховий гараж за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 06.09.2018 позовну заяву залишено без руху через невідповідність позовної заяви вимогам, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків шляхом подання:

1) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначення підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження;

2) позовної заяви із зазначенням:

- реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача за його наявності або його номеру і серії паспорта;

- адреси електронної пошти представника позивача, якщо така наявна.

19.09.2018 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків з доданими до неї документами.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху до суду надійшли матеріали від позивача. Оглядом матеріалів встановлено, що позивач не усунув у повному обсязі недоліки позовної заяви.

Позивачем, зокрема, подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, при цьому причинами пропуску строку Державна архітектурно-будівельна інспекція України зазначає тривалий розгляд питання про виділення коштів на сплату судового збору та тимчасову заборону на проведення платежів, що позбавило можливості звернутися до суду з позовною заявою з дотриманням вимог встановлених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому просить визнати його поважним та поновити.

Розглядаючи заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду, суд враховує наступне.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, що дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законодавством певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За змістом частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання щодо визнання поважними чи не поважними причини пропуску звернення до суду, суд виходить із принципів адміністративного судочинства та практики Європейського суду з прав людини.

Так, одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов'язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Держава в розрізі її елементів - суб'єктів владних повноважень користується (користуються) певною свободою розсуду у сфері регулювання права на доступ до суду, в тому числі його фінансової складової.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

У рішенні від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 року по справі 21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Суд звертає увагу на те, що законодавство не пов'язує поважність причин пропуску строку звернення до суду з відсутністю коштів на сплату судового збору. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою у визначений законом строк та заявити клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, про зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій статті 8 Закону України "Про судовий збір".

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Позивач не виконав вимогу суду та не надав належні та допустимі докази існування об'єктивних чи суб'єктивних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з вимогами про зобов'язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований двоповерховий гараж за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене та те, що дотримання процесуальних строків є обов'язком сторін, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Тому, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів поважності причин пропуску даного строку, суд вважає, що позовну заяву слід повернути позивачеві відповідно до вимог частини 2 статті 123 КАС України.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяД.Д. Гнап