Справа № П/811/4083/14
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року

Київ

справа №П/811/4083/14

адміністративне провадження №К/9901/1320/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

(далі - Суд):

Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

Суддів: Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № П/811/4083/14

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання нечинним наказу та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року (головуючий -Кармазина Т.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Панченко О.М., суддів - Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.),

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач), в якому просив:

- визнати нечинним наказ відповідача від 24 жовтня 2014 року №352-о про звільнення співробітника;

- зобов'язати відповідача поновити позивача на посаді виконуючого обов'язки завідувача сектору оперативних чергових митниць оперативного управління Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області з 24 жовтня 2014 року.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

16 січня 2015 року Кіровоградський окружний адміністративний суд вирішив:

- адміністративний позов задовольнити;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 24.10.2014 року №352-о "Про звільнення співробітника";

- поновити ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов'язки завідувача сектору оперативних чергових митниць оперативного управління Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області з 24.10.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично не виконував службові обов'язки заступника начальника УПМ - начальника оперативного управління УПМ ДПА у Кіровоградській області у період з 03 березня 2008 року по 21 жовтня 2010 року, а з 21 жовтня 2010 року по 13 січня 2011 року перебував на посаді менше одного року, тому звільнення позивача відповідно до Закону України "Про очищення влади" є неправомірним.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

08 квітня 2015 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив:

- апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року - без змін.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2015 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яка у січні 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.

У касаційній скарзі скаржник просить:

- скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2017 року;

- прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому такі рішення є незаконними.

Скаржник зазначає, що оскаржуваний наказ № 352-о від 24 жовтня 2014 року про звільнення позивача був прийнятий на підставі та в межах повноважень відповідача.

Позивач заперечення на касаційну скаргу не подавав.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом ДПА України від №447-о від 15 березня 2007 р. позивача було призначено на посаду заступника начальника управління податкової міліції - начальника оперативного управління податкової міліції ДПА у Кіровоградській області.

Наказом Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області «Про звільнення співробітника» №352-о від 24 жовтня 2014 року позивача звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік підполковника податкової міліції ОСОБА_2 виконуючого обов'язки завідувача сектору оперативних чергових митниць оперативного управління Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області з 23 жовтня 2014 року.

Позивача звільнено відповідно до підпунктом 1 пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII та п.«а» ст. 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, на підставі довідки про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці від 24.10.2014 року.

Не погоджуючись із зазначеним наказом, позивач оскаржив його до суду.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Закон України "Про очищення влади" №1682-VІІ від 16.09.2014 р. (далі - Закон №1682-VІІ)

Частиною 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1682-VII передбачено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в ч.3 ст.1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених ч.1 ст.3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо, зокрема начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Згідно вимог п.8 ч.1 ст.3 Закону №1682-VІІ заборона, передбачена ч.3 ст.1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року - керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в АРК, областях, м. Києві та Севастополі.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону №1682-VII очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Пункт 1-2 частини 1 статті 341. Межі перегляду судом касаційної інстанції.

1. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 обіймав посаду заступника начальника УПМ - начальника оперативного управління УПМ ДПА у Кіровоградській області з 15 березня 2007 року по 03 березня 2008 року та виконував покладені на нього обов'язки.

03 березня 2008 року, згідно наказу ДПА України №473-о позивача звільнено та зараховано у розпорядження ДПА у Кіровоградській області.

На виконання постанови суду від 11 вересня 2009 року у справі № 2а-4202/08/1170 наказом ДПА України №1958-0 від 21 жовтня 2010 року "Про поновлення ОСОБА_2" скасовано наказ ДПА України від 03 березня 2008 року №473-о та поновлено позивача на посаді з 03 березня 2008 року.

Крім того, судами встановлено, що фактично в період з 10 лютого 2009 року по 16 листопада 2010 року посаду заступника начальника УПМ - начальника оперативного управління УПМ ДПА у Кіровоградській області обіймав не позивач, а інша особа - ОСОБА_4 Вказана обставина підтверджена відповідачем в судовому засіданні.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що приймаючи спірний наказ про звільнення ОСОБА_2 відповідно з нормами Закону України "Про очищення влади" відповідачем не було враховано обставин, що мають значення для прийняття зазначеного рішення, зокрема те, що позивач з 21 жовтня 2010 року по 13 січня 2011року перебував на посаді менше одного року.

Отже, аналізуючи встановлені судами обставини справи, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскаржуваний наказ прийнято неправомірно.

Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

2. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Т.Г. Стрелець