Справа № 820/3625/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3625/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018, суддя Горшкова О.О., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 10.07.18 по справі № 820/3625/18

за позовом ОСОБА_2

до Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького"

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" (далі - відповідач, КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького"), в якому просив суд: визнати протиправними дії КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" щодо відмови надати відкриту за режимом доступу публічну інформацію, яка має публічний інтерес, а саме: копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період з 2011-2016 років суб'єктів декларування, які у вказаний період часу обіймали посади директора, заступника директора, головного бухгалтера, головного економіста КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького"; зобов'язати КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" надати позивачу протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності постанови суду, відкриту публічну інформацію, а саме: копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період з 2011-2016 років суб'єктів декларування, які у вказаний період часу обіймали посади директора, заступника директора, головного бухгалтера, головного економіста КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького", крім відомостей, зазначених в абзаці другому частини другої статті 12 Закону України Про засади та запобігання та протидії корупції", а саме: щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, а також реєстрації місця проживання, дати народження декларанта, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації. Проте, позивачу відмовлено в наданні запитуваної інформації. Позивач не погоджується з визначеними відповідачем підставами відмови, вважаючи їх протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України та порушують права позивача на отримання інформації.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 вказаний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" у вигляді відмови в наданні інформації на запит ОСОБА_2 щодо отримання публічної інформації від 07.11.2017 №ОВ-17. Зобов'язано Комунальне підприємство "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 від 07.11.2017 №ОВ-17 у строк, визначений статтею 20 Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI, відкриту публічну інформацію, а саме: копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період з 2011-2016 років які у вказаний період часу обіймали посади директора, заступника директора, головного бухгалтера, головного економіста Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького", крім відомостей, зазначених в абзаці 4 частини 1 статті 47 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, а саме: щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, та неповне встановлення обставин, що мають значення по справі. Вказує, що оскільки відповідач не є в контексті запиту ОСОБА_2 та в розумінні ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядником запитуваної інформації, то відсутні підстави для задоволення цього запиту. Звертає увагу на те, що згідно Закону України «Про запобігання корупції» керівники та заступники керівників даного комунального підприємства не зобов'язані заповнювати електронні декларації.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 звернувся до КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" з інформаційним запитом від 07.11.2017 року № ОВ-17 про доступ до публічної інформації.

Як вбачається з вказаного запиту, позивач просив відповідача надати копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період з 2011-2016 років суб'єктів декларування, які у вказаний період часу обіймали посади директора, заступника директора, головного бухгалтера, головного економіста КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького".

Листом від 15.11.2017року № 689, за підписом директора КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" Поздєєва Д.Ю., позивача повідомлено про те, що інформація стосується конкретної фізичної особи, а саме директора КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького" Поздєєва Д.Ю., а ним дозволу про розголошення третім особам інформації щодо отриманого ним доходу за місцем роботи не надавалось, то КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького" позбавлений права надати таку інформацію.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що інформація про задекларовані директором, заступником директора, головним бухгалтером, головним економістом КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру з 2011 - 2016 роки становить суспільний інтерес та підлягає наданню за запитом, та в даному випадку відповідач, до якого було подано вказані декларації зазначеними суб'єктами декларування, є розпорядником публічної інформації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст.3 вказаного Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

У відповідності до ст. 5 зазначеного Закону, доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Згідно ст. 14 вказаного вище Закону, розпорядники інформації зобов'язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов'язково зазначивши в запиті своє ім'я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Згідно до ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ст. 22 вказаного Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Крім того, умови, за яких можливо поширити конфіденційну інформацію, також передбачені частиною першою статті 29 Закону України «Про інформацію», відповідно до якої інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

З урахуванням положень частини другої статті 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та частини другої статті 32 Конституції України, суспільними інтересами (інтерес громадськості), у яких конфіденційна інформація може бути поширена, є лише інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Вимога частини першої статті 29 Закону України «Про інформацію» щодо встановлення переваги потенційної шкоди від поширення конфіденційної інформації над правом громадськості знати її відображає принцип пропорційності обмеження права, який є аспектом принципу верховенства права, передбаченого статтею 8 Конституції України і через призму якого досліджується правомірність будь-якого обмеження права, в тому числі права на отримання інформації.

Такий підхід також відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (статті 8) та практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до яких втручання у право на приватність особи можливе, якщо воно ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

Враховуючи викладене, розпорядник повинен застосовувати «трискладовий тест» - вимоги, передбачені частиною другою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», - з урахуванням особливостей вищевказаних положень. Застосування «трискладового тесту» в такому разі повинно здійснюватись таким чином:

встановлення відповідності обмеження доступу до запитуваної конфіденційної інформації одному із захищених інтересів (у справах щодо надання конфіденційної інформації, як правило, такими інтересами є захист репутації або прав інших людей, запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно);

встановлення можливості завдання істотної шкоди цим інтересам;

порівняння цієї потенційної шкоди з правом громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини. Якщо ця шкода не переважає суспільний інтерес в доступі до інформації, то конфіденційна інформація може бути розголошена і доступ до неї не може бути обмежений.

Аналізуючи викладені вище обставини колегія суддів зазначає, що відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник відповідь мотивує відмову однією із підстав, саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.

Разом з тим, відповідно до вже згаданої вище частини шостої статті 6 Закону «Про доступ до публічної інформації», не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

У відповідності до абзацу четвертого частини першої статті 47 Закону України «Про запобігання корупції», інформацією з обмеженим доступом та такою, що не підлягає відображенню у відкритому доступі, є зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об'єкт).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що не є конфіденційною інформація з декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону України «Про запобігання корупції».

Як вбачається з матеріалів справи, засновником КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" є Харківська міська рада, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та громадських організацій.

Отже, відповідно до чинного законодавства директор, заступники директора, головний бухгалтер, головний економіст є посадовими особами КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького", які зобов'язані подавати декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру до 2016 року в паперовому вигляді.

Щодо іншої інформації, зазначеної у вказаних документах (в даному випадку, деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період 2011 - 2016 роки, вказаних у запиті працівників КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького"), то відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" вона не є конфіденційною та не відноситься до інформації з обмеженим доступом.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 18 квітня 2018 року по справі № 817/2717/15 (адміністративне провадження № К/9901/10884/18).

Виходячи із змісту підстав відмови КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" у наданні ОСОБА_2 запитуваної ним інформації 07.11.2017, а саме: копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період з 2011-2016 років суб'єктів декларування, які у вказаний період часу обіймали посади директора, заступника директора, головного бухгалтера, головного економіста КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького", наявні правові підстави вважати її протиправною та такою, що порушує права позивача на отримання публічної інформації.

Згідно положень ч.2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так: інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною, збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Крім того, відповідно до ч.7 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Отже, відмовляючи у наданні позивачу запитуваної ними інформації за запитом, посадові особи відповідача не були позбавлені можливості надати позивачу копії декларацій з інформацією, доступ до якої необмежений, при цьому виключивши інформацію з обмеженим доступом в деклараціях суб'єктів декларування в силу положень Закону України "Про запобігання корупції", навіть якщо запитувач інформації (позивач) про це не вказав у своєму запиті.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що інформація про задекларовані директором, заступником директора, головним бухгалтером, головним економістом КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру з 2011 - 2016 роки становить суспільний інтерес та підлягає наданню за запитом.

Водночас, у даному випадку відповідач, до якого було подано вказані декларації зазначеними суб'єктами декларування, є розпорядником публічної інформації.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання неправомірними дій Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" у вигляді відмови в наданні інформації на запит ОСОБА_2 щодо отримання публічної інформації від 07.11.2017 №ОВ-17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо задоволення позову шляхом зобов'язання КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" надати відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 від 07.11.2017 №ОВ-17 у строк, визначений статтею 20 Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI, відкриту публічну інформацію, а саме: копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період з 2011-2016 років які у вказаний період часу обіймали посади директора, заступника директора, головного бухгалтера, головного економіста КП "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького", крім відомостей, зазначених в абзаці 4 частини 1 статті 47 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, а саме: щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

За наведених підстав, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, та задоволення апеляційної скарги.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 по справі № 820/3625/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Резнікова В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 21.09.2018.