Справа № 820/2568/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.

Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

19 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2568/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (суддя Бабаєв А.І.) від 14.05.2018 р. (повний текст рішення складений 21.05.2018 р.) по справі № 820/2568/18

за позовом ОСОБА_2

до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області

про визнання незаконною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати відмову Управління соціального захисту населення Барвінквської районної державної адміністрації Харківської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2013-2018 роки, незаконною; зобов'язати Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 - 2018 роки, з урахуванням раніше здійснених виплат, і в подальшому, згідно вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в сумі боргу 58480 грн., індексація 3% річних 8772 грн., всього 67252 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність судового рішення, у зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 позивачка вступила в шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачкою 13.05.2013 року отримано посвідчення серія НОМЕР_3, пред'явник якого має право на пільги, встановленні законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, а 30.09.2013 року отримано посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою НОМЕР_4, пред'явник якого має право на пільги і компенсації передбачені статтями 20, п. 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_2 19.03.2018 року звернулась до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації з заявою, в якій просила надати відомості про виплату щорічної допомоги на оздоровлення, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з 2013 року по 2017 рік включно.

Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації на заяву позивача від 19.03.2018 року відповіло листом № П-66 від 21.03.2018 року, в якому зазначило, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дружині померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, не передбачена.

Також вказано, що в жовтні 2013 року позивачу нарахована одноразова компенсація по втраті годувальника, з числа осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2007 року № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" сумі 7586,00 грн.

Крім того зазначено, що разову грошову допомогу до 5 травня, передбачену Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виплачено позивачу починаючи з 2014 року по 2017 рік включно: - 2014 рік - 400,00 грн., 2015 році - 440,00 грн., 2016 році - 500,00 грн., 2017 році - 600,00 грн. Вказано, що з 2014 року позивачка щорічно отримує матеріальну допомогу до річниці аварії на Чорнобильській АЕС, як дружина померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, з Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державне адміністрації, в розмірах, відповідно до Комплексної Програми соціального захисту населення Харківської області.

Не погодившись з розміром вказаних виплат, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що виплати разових грошових допомог здійснені в межах бюджетних призначень відповідно Бюджетного Кодексу України та Постанов Кабінету Міністрів України щодо питань виплати у 2013- 2018 р. разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з врахуванням Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.

Згідно з ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, Бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" в встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України не визнані.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня встановленого ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Колегія суддів зазначає, що закон - це нормативний акт, який має вищу юридичну силу, приймається законодавчим органом держави (Верховною Радою України) в особливому порядку. Конституцією України (Основним Законом України) не встановлено пріоритету застосування того чи іншого закону.

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Кабінетом Міністрів України 13.03.2013 року прийнято постанову №149 "Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої у 2013 році виплата разової грошової допомоги проводиться до 5 травня інвалідам війни I групи - 2415 гривень.

Кабінетом Міністрів України 16.04.2014 року прийнято постанову №102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої у 2014 році виплата разової грошової допомоги проводиться до 5 травня членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, в розмірі 400 гривень.

Кабінетом Міністрів України 31.03.2015 року прийнято постанову №147 "Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої у 2015 році виплата разової грошової допомоги проводиться до 5 травня членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, в розмірі 440 гривень.

Кабінетом Міністрів України 02.03.2016 року прийнято постанову №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої у 2016 році виплата разової грошової допомоги проводиться до 5 та на підставі Постанови КМ № 320 від 29.04.2016 року членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, в розмірі 500 гривень.

Кабінетом Міністрів України 05.04.2017 року прийнято постанову №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої у 2017 році виплата разової грошової допомоги проводиться до 5 травня членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, в розмірі 600 гривень.

Кабінетом Міністрів України 14.03.2018 року прийнято постанову № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідно до якої у 2018 році виплата разової грошової допомоги проводиться до 5 травня членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, в розмірі 630 гривень.

Судовим розглядом встановлено, що нарахування та виплата у 2013 - 2018 роках разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведено у розмірах, визначених Постановами КМ України щодо питання виплати у 2013-2018 роках разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Таким чином, відповідачем виконано зобов'язання перед позивачем.

Крім цього, слід врахувати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року.

Також, у рішенні №3-рп від 25.01.2012 Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, внаслідок чого, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як дружині померлого інваліда війни першої групи, відповідачем здійснена правомірно в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Стосовно позовних вимог в частині визнання незаконною відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2013 - 2017 роки та зобов'язання Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 - 2017 роки, з урахуванням раніше здійснених виплат, і в подальшому, згідно вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи встановлено та не заперечувалось позивачем, що разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 рік виплачено чоловіку позивачки - ОСОБА_3, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149 "Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і" Про жертви нацистських переслідувань" як інваліду війни І групи у розмірі 2415,00 грн.

Крім того, в жовтні 2013 року позивачці нараховано одноразову компенсацію по втраті годувальника, з числа осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2007 року № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у сумі 7586,00 грн.

З огляду на те, що разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 рік виплачено чоловіку позивачки - ОСОБА_3, судова колегія вважає, що ОСОБА_2 не може отримати за вказаний рік фактично додаткову разову грошову допомогу до 5 травня, як дружина померлого інваліда війни першої групи.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_2, отримавши у 2013 році компенсацію по втраті годувальника та в 2014-2017 роках щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як дружина померлого інваліда війни І групи, у зменшеному розмірі, на думку позивачки, фактично була обізнана про порушення відповідачем своїх прав.

Проте адміністративний позов подано до суду лише 06.04.2018 р., тобто зі значним пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Позивачем не наведено та не надано доказів наявності поважних причин, які перешкоджали своєчасно позивачу звернутись до суду, а судом апеляційної інстанції не встановлено фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення ОСОБА_2 до суду за захистом своїх прав.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем пропущений строк на звернення до суду з цимим адміністративним позовом, оскільки позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права у встановлений процесуальним законом строк.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано будь-яких належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2013 - 2017 роки та зобов'язання Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 - 2017 роки, з урахуванням раніше здійснених виплат, згідно вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з прийняттям в цій частині нової постанови про залишення позовних вимог без розгляду.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.18 року по справі 820/2568/18 прийняте у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018р. по справі № 820/2568/18 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018р. по справі № 820/2568/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2013 - 2017 роки та зобов'язання Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2013 - 2017 роки, з урахуванням раніше здійснених виплат, згідно вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 р. по справі 820/2568/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва

Повний текст постанови складений 21.09.2018 року.