Справа № 824/444/18-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/444/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

представника позивача Байцара І.Б.,

представника відповідача Літвін С.М.,

представника третьої особи Бойчука Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (ід. код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
14.05.2018 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Міністерства оборони України (відповідач) з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби;

2) визнати протиправним та скасувати п. 48 Протоколу №4 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою позивачу одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19.01.2018 року щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року;

3) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що він проходив службу в складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги Демократичній Республіці Афганістан у званні старшого прапорщика на посаді начальника секретної частини, в період з 23.09.1982 року по 11.07.1984 року, що підтверджується Послужним списком.

Під час проходження служби в Демократичній Республіці Афганістан в 1983 році позивач отримав осколкові поранення голови, обох рук, контузію головного мозку, що підтверджено Висновком судово-медичного дослідження Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №1291/ж від 14.07.2015 року. Вказані поранення позивач отримав за обставин, коли автомобіль, в якому він їхав для виконання службового завдання, підірвався на міні.

17.12.2015 року комісією МСЕК позивачу було встановлено 3 групу інвалідності від поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується актом МСЕК серії 12ААА №091711.

У зв`язку з отриманням інвалідності, яка настала внаслідок поранення, позивач звернувся до Чернівецького обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975. Розглянувши дану заяву, Чернівецький обласний військовий комісаріат дійшов висновку, що позивач має право на отримання вказаної грошової допомоги, і направив свій позитивний висновок до Міністерства оборони України для вирішення питання щодо виплати грошової допомоги. Заява та висновок ІНФОРМАЦІЯ_2 були розглянуті комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. За результатами розгляду жодного рішення не було прийнято і документи були повернуті на доопрацювання.

Позивач оскаржив бездіяльність Міністерства оборони України до суду, і постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року у справі №824/1023/16-а позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви позивача та зобов`язано відповідача розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав 3 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В порядку виконання зазначеного судового рішення, звернення позивача було повторно розглянуто комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. Як вбачається з витягу з протоколу засідання даної комісії від 19.01.2018 року №4 позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з причини відсутності документу, що свідчить про причини та обставини поранення, а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення позивачем дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

На думку позивача оскаржене рішення комісії Міноборони суперечить абзацу 24 пункту 4.7 Положення про організацію в Міноборони роботи з обчислення вислуги років при призначенні пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, № 530 від 14.08.2014 року, відповідно до якого, у разі настання інвалідності копія довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - до розпорядника бюджетних коштів подається тільки в тому разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Разом з тим, вперше законодавством було передбачено подання документа, що свідчить про причини та обставини поранення, в 2008 році. До прийняття постанови КМУ від 28.05.2008 року №499 такі документи не видавались, а обставини поранення не обліковувались.

Позивач зазначає, що він проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в період з 23.09.1982 року по 11.07.1984 року. В той період документи щодо причин та обставин поранення не видавались.

З огляду на викладене, позивач вважає, що відмова відповідача в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з причини відсутності документу, що свідчить про причини та обставини поранення позивача є протиправною та незаконною, і такою, що грубо порушує його права та стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, 14.06.2018 року надав суду відзив проти позову, в якому зазначив, що 30.11.2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності із зазначенням копій документів, які ним додавалися.

19.01.2018 року протоколом Комісії №4 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з причин:

1. Заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, який передбачений п.11 Порядку 975.

2. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 14.07.2015 року №1291/ж, який складений із слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії МОУ від 15.07.2015 року №2662, які подані разом з іншими документами не є документами, що свідчать про обставини поранення.

Відповідач зазначав, що позивачем не надано, а військкоматом не направлено Міністерству оборони України документів, що засвідчують про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи за №1191/Ж від 14.07.2015 року вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1983 році. При цьому, документи щодо обставин справи та первинну медичну документацію, дані отримання травми встановленні зі слів обстежуваного.

Довідка Чернівецького міського військового комісаріату від 11.11.2016 року №3718 відповідною Комісією Міністерства оборони України не досліджувалася, оскільки до заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги не надавалась. Поряд з цим, згідно даної довідки, вбачається що у Чернівецькому міському військовому комісаріаті відомості щодо перебування ОСОБА_1 в грудні 1983 року в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, про спричинення собі тілесного ушкодження або вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення відсутні.

Також відповідач вважає безпідставною вимогу позивача про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 16-2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, на момент призначення позивачу третьої групи інвалідності, одноразова грошова допомога призначалась і виплачувалась у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Враховуючи наведені обставини відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 24.05.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 19.07.2018 року.

В судовому засіданні 19.07.2018 року, ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні представника позивача про допит свідків в режимі відеоконференції щодо обставин отримання позивачем поранення.

Ухвалою суду від 19.07.2018 року відкладено розгляд справи на 07.08.2018 року, у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та для надання відповідачем доказів направлення відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів на адресу іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 02.08.2018 року, за клопотанням представника відповідача, розгляд справи призначений на 07.08.2018 року вирішено проводити в режимі відеоконференції, доручено Вінницькому окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 07.08.2018 року за клопотанням представника позивача відкладено розгляд справи на 11.09.2018 року, для можливості звернення ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 із адвокатським запитом про витребування додаткових доказів, які можуть мати значення для розгляду справи та про наявність яких він дізнався в судовому засіданні.

В судовому засіданні 11.09.2018 року, за клопотанням представника позивача, до матеріалів справи долучено відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.09.2018 року за вих.№1392/ надану на запит представника позивача - адвоката Байцара І.Б. за №13/18 від 05.09.2018 року.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

У вступному слові представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

У вступному слові представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, якими вони обгрунтовуються, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий 17.04.1996 року Садгірським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 29).

Згідно Посвідчення серії НОМЕР_5 від 17.12.2015 року виданого Управлінням соціального захисту населення Шевченківського району, позивач є інвалідом 3 групи (а.с. 30).

Згідно Послужного списку, ОСОБА_1 проходив службу в Демократичній Республіці Афганістан в період з 23.09.1982 року по 11.07.1984 року та має право на пільги встановлені постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 17.01.1983 року №59-27 (а.с. 13).

Згідно Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 14.07.2015 року №1291/Ж описані рубці є наслідком загоєння, які могли утворитися внаслідок осколкових поранень, що могли бути спричинені під час проходження служби у 1983 році (а.с. 32).

Згідно заключення Поліклінічного відділення Державної установи "Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П. Ромаданова" №1518447 від 16.07.2015 року та Консультативного висновку із медичної карти стаціонарного хворого №2070 позивачу поставлено діагноз: стійкі наслідки перенесеної ЗЧМТ (1983 року, контузія головного мозку) (а.с. 33).

Відповідно Витягу із Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №2662 від 15.07.2015 року, поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 34-35).

17.12.2015 року Актом комісії МСЕК позивачу було встановлено 3 групу інвалідності від поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 36).

Відповідно до Листа Чернівецького міського військового комісаріату від 11.11.2016 року №3718, у військово-облікових документах старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , відомостей про його перебування в грудні 1983 року в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, про спричинення собі тілесного ушкодження або вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, при отриманні ним в цей час поранення відсунуті (а.с. 43).

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.03.2017 року задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав 3 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби; встановлено, що отримання позивачем осколкових поранень голови, обох рук, контузії головного мозку під час проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан в 1983 році, не було пов`язано із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не було наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, та не було навмисним спричиненням самому собі тілесних ушкоджень; зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у відповідності до вимог законодавства.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду №824/1023/16-а від 13.07.2017 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.03.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав 3 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав 3 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (а.с. 39-41).

30.11.2017 року, у зв`язку з встановленням позивачу 3 групи інвалідності від поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, на підставі судових рішень, позивач звернувся до військового комісара Чернівецького обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. До заяви позивачем було додано такі документи:

- Корпія Витягу з протоколу ЦВЛК №2662 від 15.07.2015 року;

- Копію довідки МСЕК серії 12ААА№091711 від 27.11.2015 року;

- Копію висновку судово-медичної експертизи №1291/Ж від 14.07.2015 року;

- Копію довідки про участь в бойових діях від 27.11.2017 року №273/к;

- Копія Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_6 про виключення зі списків особового складу №127 від 01.06.1993 року;

- Копія паспорта НОМЕР_4 та ідентифікаційного коду;

- Копія рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2017 року;

- Копія рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року (а.с. 60).

19.01.2018 року Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань №4 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з таких підстав:

1. Заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, який передбачений п.11 Порядку №975;

2. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 14.07.2015 року №1291/ж, який складений із слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії МОУ від 15.07.2015 року №2662, які подані разом з іншими документами не є документами, що свідчать про обставини поранення (а.с. 38).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.01.2018 року №106-соц. позивачу повідомлено про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та направлено Витяг з протоколу №4 від 19.01.2018 року (а.с. 37).

Не погоджуючись з відмовою Міністерства оборони України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (Порядок №975).

Відповідно до п. 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 21.7. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (Положення №402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).

Відповідно до п. 21.8 Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).

Прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.

Відповідно до пп. г) п. 21.5. п. 21 Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року за № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях.

Таким чином, підставою для прийняття відповідачем рішення про призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності є подання ним через військовий комісаріат визначених п. 11 Порядку №975 документів.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до Чернівецького обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, позивачем було подано наступні документи: Корпія Витягу з протоколу ЦВЛК №2662 від 15.07.2015 року; Копію довідки МСЕК серії 12ААА№091711 від 27.11.2015 року; Копію висновку судово-медичної експертизи №1291/Ж від 14.07.2015 року; Копію довідки про участь в бойових діях від 27.11.2017 року №273/к; Копія Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_6 про виключення зі списків особового складу №127 від 01.06.1993 року; Копія паспорта НОМЕР_4 та ідентифікаційного коду; Копія рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2017 року; Копія рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року.

Однак, при цьому ні позивачем, ні Чернівецьким обласним військовим комісаріатом не надавались відповідачу документи, що засвідчують причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтво), зокрема про те, що воно непов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Крім того, суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що подані ним до Чернівецького обласного військового комісаріату документи доводять, що обставини поранення (контузії, травми, або каліцтва) не пов`язані з вчиненням позивачем дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Так, суд зазначає, що документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження може бути будь-кий документ, який містить таку інформацію.

Натомість Протокол засідання ЦВЛК №2662 від 15.07.2015 року підтверджує факт того, що поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, проте не документом, документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи за №1191/Ж від 14.07.2015 року вказує на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі поранення, яке могло мати місце у 1983 році. Крім того, вказаний висновок складений зі слів обстежуваного та не підтверджений жодними доказами.

Довідка Чернівецького міського військового комісаріату від 11.11.2016 року №3718 до заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги не була додано, що підтверджується копією заяви, що надійшла на розгляд до Міністерства оборони України. Крім того, вказані обставини підтверджуються також відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.09.2018 року за вих.№1392/ надану на запит представника позивача - адвоката Байцара І.Б. за №13/18 від 05.09.2018 року.

Крім того, дослідивши вказану довідку в судовому засіданні, судом встановлено, що в Чернівецькому міському військовому комісаріаті відсутні відомості щодо перебування ОСОБА_1 в грудні 1983 року в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, про спричинення собі тілесного ушкодження або вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення. В свою чергу, представник третьої особи в судовому засіданні повідомив, що в матеріалах особової справи взагалі відсутня інформація що отримання позивачем поранення під час проходження служби в Демократичній Республіці Афганістан в 1983 році.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість підстав для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, оформлену Протоколом №4 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою позивачу одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19.01.2018 року.

Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та скасування п. 48 Протоколу №4 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою позивачу одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19.01.2018 року щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що 3 група інвалідності встановлена позивачу 17.12.2015 року.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII, чинного на момент встановлення позивачу 3 групи інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Таким чином, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, є безпідставною, не ґрунтується на нормах чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, а отже задоволенню не підлягає.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про правомірність дій та рішень відповідача, а отже і про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування в судовому порядку.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено та позивач звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відмовити.

2. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування п. 48 Протоколу №4 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою позивачу одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19.01.2018 року щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року відмовити.

3. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.О. Григораш

Повний текст рішення складено 18 вересня 2018 року (15-16.09.2018 року вихідні дні).