Справа № 1840/2859/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2018 р. Справа №1840/2859/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), і, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 складової пенсійної виплати - основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров'я з 16.10.1998;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та здійснити ОСОБА_2 перерахунок складової пенсійної виплати - основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров'я з 16.10.1998.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У квітні 2018 року позивач дізнався про те, що йому призначено пенсію у розмірі меншому, ніж встановлено законодавством, а саме при призначенні пенсії не було враховано підставу звільнення. Оскільки ОСОБА_2 звільнився зі служби за станом здоровя, пенсія йому повинна була бути призначена виходячи із розміру 55 % від грошового забезпечення (а.с. 21-23).
Ухвалою суду від 10.08.2018 відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
07.08.2018 позивач подав до суду уточнену позовну заяву (21-23).
31.08.2018 відповідач подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує та зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області. Зазначає, що позивач був звільнений з військової служби 05.12.1994 згідно ст.64 п. "б" через хворобу (в запас). Відповідно до п."а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу призначено пенсію за вислугу років. Вважає, що пенсія позивачеві призначена ГУ ПФУ в Сумській області з дотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, звертає увагу суду на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.
Ухвалою суду від 10.09.2018, враховуючи обсяг та характер доказів, якими учасники справи підтверджують свої доводи та заперечення, суд ухвалив проводити подальший розгляд справиза правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
20.09.2018 представник відповідача подав до суду належним чином завірену копію пенсійної справи позивача (а.с. 39-55).
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.36).
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 9).
Згідно наказу управління УМВС України в Сумській області від 09.10.1998 № 038 о/с підполковника міліції ОСОБА_2, заступника начальника Глухівського міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю УБОЗ УМВС з 16.10.1998 звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 "б" (через хворобу) (а.с. 11).
Із листа відповідача від 01.06.2018 №5269/08-29 вбачається, що 16.10.1998 позивача було звільнено зі служби за вислугу років відповідно до п. 64 "б" через хворобу (а.с. 9 зворотній бік).
З матеріалів справи вбачається, що позивачеві була призначена пенсія, основний розмір якої склав 50 % грошового забезпечення (а.с. 5).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно зі ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Таким чином особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільнені зі служби за станом здоровя пенсія призначається виходячи із 55 процентів сум грошового забезпечення.
Судом встановлено, що документи на підтвердження факту звільнення позивача зі служби за станом здоровя були надані до ГУ ПФУ в Сумській області, у тому числі свідоцтво про хворобу від 18.09.1998 № 255 (а.с. 12).
При цьому пенсія позивача була призначена виходячи із вислуги років та без урахування звільнення у відставку за станом здоровя.
Так, останній перерахунок пенсії ОСОБА_2 проведено 24.04.2018 виходячи із 56% грошового забезпечення (а.с. 10), 50% - за вислугу 20 років, по 3% за кожен рік вислуги понад 20 років, всього у позивача 22 роки вислуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у звязку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
При цьому як вбачається із позовних вимог, позивач просить зобовязати ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію в розмірі 55 % від грошового забезпечення. Однак, у звязку із тим, що пенсія позивачу призначена у 1998 році, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині щодо призначення пенсії.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне для захисту порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобовязати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 55 % грошового забезпечення з дня її призначення з урахуванням раніше виплачених сум.
Стосовно строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У цій нормі йде мова про нараховані суми пенсії та про вину органу ПФУ. Ненарахування сум пенсії може бути наслідком вини органу ПФУ, проявом якої є порушення законодавства про пенсійне забезпечення, тобто факт ненарахування будь-яких складових пенсії може бути спірним.
У даному випадку спірні правовідносини виникли у 1998 році, коли ГУ ПФУ в Сумській області отримало документи та призначило пенсію позивачу за вислугу років невірно визначило відсоток розміру грошового забезпечення, замість 55%, визначило 50%.
Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно статей 21, 22 Основного Закону України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України в рішенні № 10-рп/2008 від 22.05.2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Враховуючи визначене у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема пенсіонерів, які отримують пенсію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.
Пенсія є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Так, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, необхідно зазначити, що частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мав законні сподівання на призначення пенсії в розмірі, який визначений законодавством без будь-яких обмежень.
Відповідно до ст. 139 КАС України позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 1409,60 грн (а.с.4, 20).
Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.
Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 складової пенсійної виплати - основного розміру пенсії 55% грошового забезпечення при звільненні з органів внутрішніх справ за станом здоров'я з 16.10.1998.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 55 % грошового забезпечення з дня її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено і підписано 26.09.2018.

Суддя Н.В. Савицька