Справа № 826/10313/15
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 вересня 2018 року № 826/10313/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Любов Олександрівни про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Старокиївський банк" Пантіної Л.О. (надалі також - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно яких, на його думку, йому має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства, не включено позивача до переліку вкладників ПАТ "Старокиївський банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу, що порушує його майнові права.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що нікчемним правочин є не в силу рішення уповноваженої особи та не з моменту прийняття такого рішення, а є нікчемним в силу Закону та з моменту укладення правочину.

При цьому, представник відповідача стверджує, що позивач не є тією особою, яка набула права на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак він правомірно не був включений до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

26.05.2014 між ПАТ «Старокиївський банк» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) укладено договір банківського рахунку №8239, відповідно до якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_1

Позивачем 12.06.2014 між Банком та Клієнтом укладено договір банківського вкладу №06/1289-2014 строком на 7 днів, з 12.06.2014 по 19.06.2014 та в подальшому на поточний рахунок НОМЕР_1 внесено грошові кошти в розмірі 180 000,00 грн., згідно квитанції №67111 від 12.06.2014.

19.06.2014 Банк за згодою Клієнта закрив рахунок НОМЕР_1 та перерахував вклад за договором №06/1289-2014 на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий згідно Договору №8239.

Постановою Правління НБУ від 12.05.2014 №276/БТ Публічне акціонерне товариство "Старокиївський Банк" віднесено до категорії проблемних банків.

17.06.2014 правлінням НБУ було прийнято постанову №365 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" до категорії неплатоспроможних", відповідно до якої ПАТ "Старокиївський Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

В той же час, 17.06.2014 виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №50 "Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Старокиївський Банк", яким вирішено, зокрема:

з 18.06.2014 розпочати процедуру виведення ПАТ "Старокиївський Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації;

запровадити тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18.06.2014 по 18.09.2014 включно;

призначити уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

11.09.2014 правлінням НБУ було прийнято постанову №563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк".

17.09.2014 виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення №92 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Старокиївський Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", яким вирішено, зокрема:

розпочати процедуру ліквідації ПАТ "Старокиївський Банк" з відшкодуванням з боку ФГВФО коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 18.09.2014;

призначити уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О. строком на 1 рік з 18.09.2014 по 18.09.2015.

30.09.2014 позивачем подано до Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. заяву в якій просила повернути кошти з поточного рахунку НОМЕР_1

Відповідач листом від 07.11.2014 №662/09-02 повідомлено позивача, що правочини, в тому числі Договір банківського рахунку від 26.05.2014 №8239 та договір банківського вкладу від 12.06.2014 №06/1289-2014, операції з внесення грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, є предметом кримінального провадження (№0000367 порушеного ДДСБЕЗ МВС України), Банком визнані нікчемними відповідно до вимог ч.2, 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представником ОСОБА_1 на адресу ПАТ «Старокиївський банк» подано вимогу про повернення коштів за договором банківського рахунку №8239 від 26.05.2014 (вх. №3820/08-01 від 18.03.2015).

Листом від 17.04.2015 №2875/09-02 повідомлено позивача про неможливість виплати грошових коштів, оскільки за результатами роботи комісії з перевірки договорів (інших правочинів) виявлено нікчемні правочини, складено перелік нікчемних договорів та інших правочинів, та зупинені перерахування/виплати за транзакціями і правочинами.

Також повідомлено, що правочини (в тому числі договори та операції), вчинені напередодні запровадження в ПАТ «Старокиївський банк» тимчасової адміністрації, здійснюється досудове розслідування, відомості щодо якого 11.09.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №0000367).

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між ФГВФО, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон №4452. Метою Закону №4452 є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Порядок відшкодування ФГВФО коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.08.2012 №14 (надалі - Положення №14).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.4 Закону №4452 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 ст.26 Закону №4452 визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч.2 ст.26 Закону №4452 та п.8 р.I Положення №14 визначено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст.27 Закону №4452, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (п.4 р.III Положення №14).

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема з метою забезпечення гарантованого Законом №4452 відшкодування коштів за вкладами, Уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО.

Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується сторонами, 26.05.2014 між позивачем та ПАТ "Старокиївський Банк" було укладено Договір №8239, відповідно до якого Банк відкрив ОСОБА_1 банківський поточний рахунок НОМЕР_1, на який позивачем 19.06.2014 з рахунку НОМЕР_1 перераховано грошові кошти в сумі 180 000,00грн.

Однак, 17.06.2014 правлінням НБУ було прийнято постанову №365 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" до категорії неплатоспроможних", відповідно до якої ПАТ "Старокиївський Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

В той же час, 17.06.2014 виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення №50 "Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Старокиївський Банк", відповідно до якого запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Пантіну Л.О. уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський Банк".

11.09.2014 правлінням НБУ було прийнято постанову №563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк".

17.09.2014 виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення №92 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Старокиївський Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Старокиївський Банк" та призначено Пантіну Л.О. уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк".

Так, відповідно до пояснень представників позивача, на підставі отриманої від ПАТ "Старокиївський Банк" інформації щодо не включення позивача до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський Банк" за рахунок ФГВФО, остання звернулася до відповідача із заявою від 30.09.2014 вх №478/09-01 та вимогою від 18.03.2015 №3820/08-01 про повернення коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський Банк" за рахунок ФГВФО.

Водночас, листами №662/09-02 від 07.11.2014 та №2875/09-02 від 17.04.2015 відповідачем повідомлено позивача про зупинення відповідних виплат та перерахувань, а також повідомлено, що правочини, в тому числі Договір №8239, та операції з внесення грошових коштів на рахунок відкритий на підставі вищезазначеного договору банківського рахунку, який є предметом кримінального провадження, Банком визнаний нікчемним.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін суд критично ставиться до доводів позивача, щодо протиправності дій відповідачів щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський Банк" за рахунок ФГВФО, з огляду на наступне.

Як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, що підтверджено в судовому засіданні представником відповідача, під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Старокиївський Банк" Уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіною Л.О. було встановлено факти вчинення працівниками та клієнтами Банку, в тому числі й позивачем дій, спрямованих на неправомірне отримання від ФГВФО гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 2 ст.38 Закону №4452 визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452 4 Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Враховуючи вищевикладене, на виконання своїх обов'язків, встановлених ч.2 ст.38 Закону №4452, Уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіною Л.О. відповідно до наказу №30-А від 14.07.2014 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ "Старокиївський Банк" протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів) виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.38 Закону №4452.

В подальшому, 21.08.2014 виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №182/14 щодо тимчасового блокування виплат грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підтвердження факту нікчемності виявлених правочинів, а також зважаючи на необхідність звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо виявлених фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку та інших осіб, зокрема й ОСОБА_1 стосовно ПАТ "Старокиївський Банк", враховуючи рішення виконавчої дирекції ФГВФО №182/14 від 21.08.2014, Уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіною Л.О. було видано Наказу №61, відповідно до якого було зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами, визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), зокрема й Договір №8239 укладений позивачем з ПАТ "Старокиївський Банк", 26.05.2014.

01.09.2014 відповідачем подано до органів МВС України заяву №2133/08-02, відповідно до якої, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, було відкрито кримінальне провадження №0000367 внесеного 11.09.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги надані до матеріалів справи докази, щодо нікчемності укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Старокиївський Банк" Договору №8239, суд погоджується з доводами відповідача на рахунок правомірності не включення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський Банк" за рахунок ФГВФО.

При цьому, суд погоджується з доводами представника відповідача-2, на рахунок того, що оскільки правочин щодо відкриття рахунку та внесення коштів на цей рахунок визнано Банком нікчемними, у останнього відсутні правові підстави для включення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський Банк" за рахунок ФГВФО.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представниками позивача не доведено протиправності дій відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський Банк", як наслідок суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог, щодо зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, виходячи з наступного.

Відповідно до положень Закону №4452, Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку затверджується реєстр вкладників для здійснення виплат за вкладами за рахунок Фонду.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідний перелік вкладників формується Уповноваженою особою ФГВФО лише один раз та виключно з метою визначення ресурсів Фонду які будуть спрямовані на відшкодування коштів за вкладами. Відшкодування коштів за вкладами здійснюється на підставі затвердженого виконавчою дирекцією ФГВФО реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Більше того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "ЄГБ" не має права вносити зміни до переліку вкладників, а лише може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

При цьому, суд приймає до уваги доводи відповідачів, на рахунок того, що оскільки правочини щодо відкриття банківського рахунку НОМЕР_1 та внесення коштів на цей рахунок визнано Банком нікчемними, то позивач не має вкладу у Банку та є вкладником банку, як наслідок грошові кошти, про які зазначено в адміністративному позові не підлягають відшкодуванню за рахунок ФГВФО, а отже й підстав для внесення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників у відповідачів відсутні.

В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу на зміст Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, від так завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вимога позивача щодо зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. надати ФГВФО додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_1, якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладом згідно договору банківського рахунку №8239 від 26.05.2014 в ПАТ "Старокиївський Банк" за рахунок ФГВФО є формою втручання в дискреційні повноваження відповідачів, та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій