Справа № 554/2078/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 554/2078/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 24.05.2018, суддя Савченко А.Г., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002,2, повний текст складено 24.05.18 по справі № 554/2078/18

за позовом ОСОБА_2

до Поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_1

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив суд визнати незаконною та скасувати постанову серії БР № 653763 від 21 березня 2018 року, винесену поліцейським роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції ОСОБА_1 про накладення на позивача ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у вказаний день і час він керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався по вул. К. Шосе в м. Полтаві, не порушуючи при цьому правил дорожнього руху. На час зупинки автомобіля йому не було відомо того, що він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та був позбавлений права керування усіма видами транспортних засобів, відповідно до постанови від 12 серпня 2005 року. Вказану постанову він отримав при зверненні до Октябрського районного суду м. Полтави лише 22 березня 2018 року, з якої дізнався, що позбавлений права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Зазначає, що з 2005 року він постійно проживає в м. Полтаві, працював та працює водієм, не ухилявся від вилучення водійського посвідчення, а тому не перешкоджав працівникам правоохоронних органі виконувати їх обов'язок.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.05.2018 постанову серії БР № 653763 від 21 березня 2018 року, винесену поліцейським роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції ОСОБА_1 про накладення на позивача ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 4 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. скасовано як протиправну, закрито провадження у справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та неповного зясування обставини, які мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 21 березня 2018 року о 04 год. 05 хв. позивач керував автомобілем ГАЗ 3307-12-СПГ, державний номерний знак НОМЕР_2 та рухався по вул. К. Шосе в м. Полтаві.

Постановою серії БР № 653763 від 21 березня 2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн. Зі змісту постанови слідує, що позивач був позбавлений права керування транспортним засобом відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2005 року строком на 24 місяці.

При винесенні вказаної постанови позивачем наголошувалося, що йому невідомо про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, проте інспектором такі твердження до уваги не взяті.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2018 року припинено виконання постанови від 12 серпня 2018 року за давністю її виконання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час винесення постанови відповідачем, як субєктом владних повноважень, не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, натомість матеріалами справи встановлено, що ним порушено право позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи, а тому постанова серії БР № 653763 від 21 березня 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Так, згідно пункту 2.1. ПДР Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно пункту 2.4. ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що транспортним засобом він керував правомірно, оскільки відповідачем не надано доказів ухилення його від здачі посвідчення водія, якого він був позбавлений відповідно до постанови суду від 2005 року, про існування якої він не знав, оскільки справу було розглянуто за його відсутності.

Як свідчать письмові докази, на вимогу інспектора позивач пред'явив посвідчення водія та інші документи, що передбачені Правилами, тобто надав на вимогу уповноваженої особи документи відповідно до вимог п. 2.4 Правил.

Отже, при винесенні постанови серії БР № 653763, відповідно до якої позивача піддано адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП, інспектором не в повній мірі досліджені всі обставини справи, зокрема не враховані пояснення позивача про те, що йому невідомо про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не надано належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини позивача у вчиненні правопорушення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту третього частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 286, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 24.05.2018 по справі № 554/2078/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5