Справа № 813/1245/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року№ 876/4978/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.

суддів - Багрія В.М., Гінди О.М.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі №813/1245/18 (суддя Гулик А.Г., рішення ухвалене о 15/35 год, м.Львів, повний текст складено 21 травня 2018 року) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВCТАНОВИВ:

У квітні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУДФС) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 24.01.2018 № (далі - ППР).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи вказує, що за результатами перевірки встановлено порушення позивачем пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України (далі - ПК), яке полягає в порушенні строку сплати грошового зобов'язання з єдиного податку. На підставі цього, вважає, що до позивача правомірно застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб (далі - ЄПФО).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

ФОП в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідач, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем своєчасно сплачено суму грошового зобов'язання за платежем ЄПФО, що підтверджується належними доказами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є платником другої групи єдиного податку та зараєстрована, як ФОП.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК відповідач провів камеральну перевірку своєчасності сплати податкових зобов'язань до бюджету, за результатами якої склав акт «Про результати перевірки своєчасності сплати податкових зобов'язань до бюджету» від 24.01.2018 №000999/13-01-13-10/НОМЕР_1 (далі - Акт; а.с.10).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 295.1 статті 295 ПК, тобто порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з ЄПФО (а.с.10).

На підставі вказаного Акта ГУДФС прийнято ППР, яким ФОП визначено штраф за платежем ЄПФО на суму 1600 грн (а.с.9).

Не погодившись із прийнятим ППР позивач 07.02.2018 оскаржила таке в адміністративному порядку, однак на час звернення до суду із позовом, рішення за результатами розгляду своєї скарги, так і не отримала (а.с.13-16).

Єдиний податок - це місцевий податок. Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК) (підпункт 10.1.2 та пункт 10.5 статті 10 ПК; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктом 291.4 статті 294 ПК суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема друга група - це фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Пунктом 295.1 статті 295 ПК передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до пункту 122.1 статті 122 ПК несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

За змістом пунктів 4 та 5 статті 45 БК податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і визнаються зарахованими до державного бюджету з дня їх зарахування.

Необхідно зазначити, що підставою для прийняття оскаржуваного ППР за результатами перевірки стало те, що позивач 17.08.2017 здійснюючи сплату грошового зобов'язання за платежем ЄПФО невірно вказала номер свого ідентифікаційного коду, що однак не вплинуло на своєчасність сплати такого платежу. Вказана обставина, зокрема підтверджується відповіддю Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова Львівської області від 13.02.2018 №02-42/34, у якій зазначено, що 17.08.2017 зараховано в дохід бюджету за ККДБ 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» в розмірі 640 грн, за реквізитами, що наведені у квитанції №0.0.829747731.2 (а.с.11).

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, за якими неправильне зазначення позивачем свого ідентифікаційного коду не вплинуло на строки, розмір та призначення сплати грошового зобов'язання. У зв'язку з чим прийняте контролюючим органом оскаржуване ППР є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу ГУДФС слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді В. М. Багрій
О. М. Гінда
Повний текст складений 21 вересня 2018 року.