Справа № 461/4957/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/7248/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Іщук Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року про повернення позовної заяви у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

05.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати постанову БР № 052004 від 18 грудня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі, а також просив поновити строк для оскарження вказаної постанови.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративне правопорушення повернено позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою суду від 09.07.2018 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням йому терміну для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії ухвали, так як подана скарга не відповідала вимогам ст.160 КАС України. ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 09.07.2018 року, в зв'язку, з чим на підставі ст.169 КАС України, суд повернув йому вказану скаргу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, постановленою із неврахуванням фактичних обставин справи, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що копію ухвали Галицького районного суду м. Львова від 9 липня 2018 року він отримав 18 липня 2018 року і вже 23 липня 2018 року надіслав до суду уточнену позовну заяву, де повністю виконав усі вказівки судді Зубачик Н.Б.

Відтак, апелянт вважає, що оскаржуваною ухвалою його позбавлено доступу до правосуддя в Україні, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повертаючи скаргу ОСОБА_1, суддя Галицького районного суду м. Львова виходив із того, що він не виконав вимоги ухвали від 09.07.2018 року про її залишення без руху з підстав невідповідності вимогам ст.160 КАС України.

Проте, такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, є передчасними.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п.1 ч.4 ст.169 КАС України).

Таким чином, позовну заяву може бути повернено позивачу за умов, якщо позивач отримав ухвалу про залишення позовної заяви без руху і не усунув недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Встановленою, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.07.2018 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням йому терміну для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії ухвали, так як подана скарга не відповідала вимогам ст.160 КАС України. Вказану ухвалу ОСОБА_1 отримав 18.07.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 10-11).

Отже, останнім днем для усунення недоліків скарги є 23 липня 2018 року.

Із представлених на розгляд апеляційного суду матеріалів справи, а саме: додатків до апеляційної скарги, видно, що ОСОБА_1 23.07.2018, на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 09.07.2018 року, через поштове відділення Укрпошти на адресу суду надіслав уточнену позовну заяву. Вказане підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.19), фіскальним чеком (а.с.21), відстеженням поштових відправлень Укрпошти.

За таких обставин апеляційний суд вважає передчасним висновок суду першої інстанції про невиконання позивачем вимог зазначеної ухвали щодо усунення недоліків скарги та необхідність її повернення з підстав, встановлених п.1 ч.4 ст.169 КАС Укрїни.

Крім того, відповідно до вимог ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини і питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

На думку суду апеляційної інстанції, позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали про повернення скарги позивачеві є передчасними, а тому, зазначена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року про повернення позовної заяви у справі № 461/4957/18 за скаргою ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративне правопорушення скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 25.09.2018р.