Справа № 761/10090/18
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/560/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бондарчука Віталія Дмитровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в м.Києві ДПП НП України Бондарчука В.Д. про визнання дій неправомірними щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 138608 від 06.03.2018 року та скасування вказаної постанови.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку, постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 06.03.2018 року о 22 год. 00 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Jeep», модель «Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1, на перехресті проспекту Оболонського та вулиці Малиновського в м.Києві, на вимогу дорожнього знаку «Рух прямо» здійснив поворот ліворуч, чим порушив вимоги р.33 додатку 1 дорожнього знаку 4.1 Правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України), за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, оскільки позивач не визнав порушення, що ставилось йому за вину, зазначив, що не порушував ПДР України та відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для вирішення її в точній відповідності з законом, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 04.04.2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

В судовому засіданні судом залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольни їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 06.03.2018 року відповідач виніс відносно позивача постанову, якою притягнув останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що позивач 06.03.2018 року о 22 год. 00 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Jeep», модель «Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1, на перехресті проспекту Оболонського та вулиці Малиновського в м.Києві, на вимогу дорожнього знаку «Рух прямо» здійснив поворот ліворуч, чим порушив вимоги п.33 додатку 1 дорожнього знаку 4.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вимоги р.33 додатку 1 дорожнього знаку 4.1 ПДР України дозволяють рух лише прямо. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений, а також, установлений на початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач в своєму адміністративному позові вказав, що керуючи транспортним засобом марки «Jeep», модель «Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1, на перехресті проспекту Оболонського та вулиці Малиновського в м.Києві ПДР України не порушував, разом з тим, зазначив, що оскільки відповідач не врахував його пояснення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на думку позивача відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та не вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаної норми Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, винесеній відповідачем, не надано будь-якої оцінки поясненням позивача.

Разом з тим, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 06.03.2018 року, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Однак, відповідач не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, відзив на позов, із викладенням заперечень проти нього, не подав.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 138608 від 06.03.2018 року, а також скасувати вказану постанову, винесену відповідачем, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративним позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бондарчука Віталія Дмитровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бондарчука Віталія Дмитровича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 138608 від 06 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 138608 від 06 березня 2018 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бондарчуком Віталієм Дмитровичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: