Справа № 815/6347/17     
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6347/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Ходжаян А.В.

за участю сторін:

представник позивача - Коновал С.С.

представники відповідача - не з'явився

третя особа - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною та скасування реєстрації декларації, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2 звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про:

визнання протиправною бездіяльності, щодо не проведення перевірки та не скасування декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1;

визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1;

зобов'язання розглянути питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою суду від 30.03.2018р. прийнято до провадження справу та призначено до судового розгляду у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 24.05.2018р., яка занесена до журналу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження по справі.

Ухвалою суду від 18.06.2018р., яка занесена до журналу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі.

Ухвалою суду від 26.06.2018р. провадження у справі №815/6347/17 зупинено.

Ухвалою суду від 11.09.2018р., яка занесена до журналу судового засідання, поновлено провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у декларації про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції нежитлових приміщень без змін геометричних розмірів фундаментів у плані, яку зареєстровано відповідачем 30.05.2017р. за №ОД78 міститься завідомо недостовірні відомості. Однак, незважаючи на неодноразові листи місцевої прокуратури на адресу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо недостовірності даних, внесених ОСОБА_2, відповідачем не вжито заходів реагування та не виявлено порушень вимог містобудівного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, однак представник не з'явився. У відзиві на позовну заяву (27.04.2018р. за вхід. №ЕП/2358/18) представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що декларація про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. була зареєстрована на підставі поданих документів. Провести перевірку дотримання забудовником вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з подальшим скасуванням декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. не вдалося, оскільки на момент неодноразових виїздів на місце власник або уповноважена особа були відсутні, що унеможливило проведення перевірки. (а.с.56-60)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. Так, судом здійснювались заходи, щодо виклику третьої особи, у судові засідання з метою повного та всебічного розгляду справи. Проте, у судове засідання, яке призначене на 26.04.2018р. о 10 год. 50 хв. третя особа не з'явилась, ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позову було отримано завчасно, клопотань чи пояснень до суду не надходило. (а.с. 43) У судове засідання, яке було призначено на 24.05.2018р. о 10 год. 15 хв. представник третьої особи з'явився, проте просив відкласти розгляд справи для ознайомлення з матеріалами справи. Разом, з цим у судове засідання призначене на 08.08.2018р. о 10 год. 00 хв. від представника третьої особи надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням представника у відрядженні (а.с.128) У судове засідання, яке призначена на 20.08.2018р. о 10 год. 00 хв. представник третьої особи не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням у відпустці. (а.с.138) Тобто, судом здійснювались заходи щодо виклику у судові засідання третю особу, однак представник не користувався належним чином правами та обов'язками відповідно до КАС України.

У поясненнях поданих до суду (07.06.2018р. за вхід. №16070/18) представник третьої особи зазначив, що чинне законодавство не вимагає від замовника будівництва надавати при реєстрації декларації документи, що засвідчують право власності чи користування особи на земельну ділянку та містобудівних умов та обмежень. (а.с.89-92)

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються та відзив на позовну заяву представника відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 подав до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1, яка зареєстрована відповідачем за №ОД78 від 30.05.2017р. (а.с. 157-159)

Позивач у позовній заяві стверджував, що у декларації про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції нежитлових приміщень без змін геометричних розмірів фундаментів у плані, яку зареєстровано відповідачем 30.05.2017р. за №ОД78 міститься завідомо недостовірні відомості. Однак, незважаючи на неодноразові листи місцевої прокуратури на адресу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо недостовірності даних, внесених ОСОБА_2, відповідачем не вжито заходів реагування та не виявлено порушень вимог містобудівного законодавства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

ОСОБА_3 звернувся (13.09.2017р. за вхід. №(16-89) 6993 вх.17) із заявою на ім'я керівника Одеської місцевої прокуратури №2 радника юстиції Індиченка Б.Б., у якої повідомив, що 12.09.2017р. на території Малиновського району міста Одеси особами здійснюється реконструкція нежитлового приміщення у Серединському сквері, яке проводиться безпосередньо у зеленій зоні скверу, вказаний об'єкт заважає вільному проходу по стежкам, які прокладені у цьому сквері. Заявник зазначив, що особи, які проводять самовільне будівництво не мають право на будівництво, оскільки земля у зелених зонах не може виділятись для будівництва об'єкта, зокрема, торгівлі. У зв'язку з чим, зазначені обставини на думку заявника свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. (а.с. 155)

За даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки вбачались ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України. (а.с. 156)

Так, за результатами досудового розслідування у рамках кримінального провадження за №0002168 Одеською місцевою прокуратурою №2 було встановлено, що 30.05.2017р. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за №ОД78 щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1, що була подана ОСОБА_2

При цьому, при проведені перевірки Департаментом комунальної власності ОМР встановлено, що документи, які підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою, у ОСОБА_2 відсутні, що не відповідає вимогам ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, про що складено акт №00801 від 13.09.2017р. (а.с. 165-166)

Крім того, у декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 зазначено, що експертиза проекту будівництва проведена філією ДП «Укрдержбудекспертиза» в Одеській області головним експертом Кліменко І.М., кваліфікаційний сертифікат АЕ №000787.

Однак, відповідно до листа ДП «Укрдержбудекспертиза» в Одеській області від 06.11.2017р., експертиза проектної документації по об'єкту реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1, філією не проводилась та експертний звіт не складався. (а.с. 167)

Тобто, у декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1 містяться завідомо недостовірні відомості.

Матеріалами справи підтверджується, що Одеською місцевою прокуратурою №2 на адресу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надсилались листи з повідомленням щодо недостовірності даних, внесених ОСОБА_2 до декларації №ОД78, що є підставою для проведення позапланової перевірки.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Рішенням Одеської міської ради №579-VII від 27.04.2016р. затверджено Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у новій редакції, відповідно до п. 1 якого Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначено в Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року (далі - Порядок № 553).

Відповідно до п.7 Порядку № 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Як встановлено судом, що Одеською місцевою прокуратурою №2 на адресу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради неодноразово надсилались листи з повідомленням щодо недостовірності даних, внесених ОСОБА_2 до декларації №ОД78.

Суд, зазначає, що аргумент відповідача щодо неможливості провести перевірку дотримання забудовником вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з подальшим скасуванням декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. не вдалось, оскільки на момент неодноразових виїздів на місце власник або уповноважена особа були відсутні - є непереконливий. Оскільки відповідачем не надано доказів призначення проведення позапланової перевірки та доказів підтвердження виїзду на місце будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1, за результатами яких повинні бути складені відповідні акти.

Пунктом 2 частиною 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011р. передбачено, що підстави для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Таким чином, відповідачем незважаючи на листи Одеської місцевої прокуратури №2 щодо недостовірності даних, внесених ОСОБА_2 до декларації №ОД78 від 30.05.2017р., не було проведено перевірки відповідно до п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку щодо визнання бездіяльності Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради протиправною, щодо не проведення перевірки та не скасування декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1.

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011р. прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011р. передбачений порядок виконання підготовчих а будівельних робіт. Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

З урахуванням того, що у декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1 містяться недостовірні дані, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання розглянути питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідності до ч.2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Відповідно до абз.5 п.5 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2010 у справі №1-9/2009, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження, це повноваження суб'єкта владних повноважень, закріплені у законодавстві, обирати у конкретній ситуації між альтернативами управлінськими рішеннями, кожне з яких є правомірним.

Статтею 244-2 КАС України зазначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005р.).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії").

Також, суд зауважує, що ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_2 було подано 30.05.2017р. до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради декларацію про початок виконання будівельних робіт за №ОД78 щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1, з завідомо недостовірними відомостями, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради розглянути питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахування встановлених у судовому засіданні обставин.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти ОСОБА_5» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Одеської місцевої прокуратури №2 підлягають задоволенню, оскільки у декларації про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції нежитлових приміщень без змін геометричних розмірів фундаментів у плані, яку зареєстровано відповідачем 30.05.2017р. за №ОД78 міститься завідомо недостовірні відомості, проте Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не вжито заходів реагування щодо виявлення порушень вимог містобудівного законодавства.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, судовий збір стягненню не підлягає з урахуванням приписів ч. 2 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 139, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 (65091, м. Одеса, вул. Головківська, 1) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса: 65007, м. Одеса. АДРЕСА_1) про визнання протиправною бездіяльності, щодо не проведення перевірки та не скасування декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1; визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1; зобов'язання розглянути питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6), щодо не проведення перевірки та не скасування декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1.

Визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД78 від 30.05.2017р. щодо реконструкції нежитлового приміщення без змін геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м. Одеса, вул. Серединський сквер, 1.

Зобов'язати Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради розглянути питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписане суддею 21.09.2018р.

Суддя Балан Я.В.