Справа № 820/2874/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2874/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мінаєвої О.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

представника позивача Мехтієв Д.Б.

представника відповідача Кундіус І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018р., головуючий суддя І інстанції Бідонько А.В., повне рішення виготовлено 19.06.2018 року по справі № 820/2874/18

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика"

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА" (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках ТОВ "УКРГАЗАВТОМАТИКА" () відкритих в банківських установах, згідно до банківської виписки: у Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №2600 )а2241478; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок № 0332: Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок № 369; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №0029; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №8390; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок № 3528; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №1957; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №6605; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №8777; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №9661; Харків ГРК ПАТ КБ "Приват Банк" рахунок №2797; ПАТ "Укрсоцбанк" рахунок №9257; ПАТ "Укрсоцбанк" рахунок №9267; ПАТ "Укрсоцбанк" рахунок №9220; ПАТ "Укрсоцбанк" рахунок №7320; ПАТ "Укрсоцбанк" рахунок №6411; ПАТ "Укргазбанк" рахунок №4; ПАТ "Банк Золоті Ворота" рахунок №0722; Публічне AT "АКБ "Базис" м. Харків рахунок №0011.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом 06.03.2018 року видано наказ № 1536, яким доручено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "УКРГАЗАВТОМАТИКА" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по господарським взаємовідносинам з ТОВ "Альмабудкор" за травень 2017 року, ТОВ "Еванстон" за вересень 2017 року, ТОВ "Байлор" за січень 2017 року.

Посадовим особам позивача було виписане направлення на перевірку від 13.03.2018 року № 2145 та останніми було здійснено вихід на адресу ТОВ "УКРГАЗАВТОМАТИКА", де було пред'явлено уповноваженому представнику відповідача вищевказані направлення та наказ.

У свою чергу, відповідачем було відмовлено у допуску уповноважених осіб контролюючого органу до перевірки, про що ними було складено відповідний акт від 15.03.2018 року № 1804/20-40-14-11-11/31440428.

Вказана відмова, в силу приписів ст. 94 ПК України, стала підставою видання 17.04.2018 року рішення № 15648/20-40-14-11-18 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким було вирішено: 1. застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ "УКРГАЗАВТОМАТИКА", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 32, кв. 8.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з його необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 94.4 цієї статті арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Арешт на майно відповідно до п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Тобто, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

При чому, не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об'єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов'язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту, розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв'язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв'язку колегія суддів приходить до висновку, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти не у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу та відсутністю майна для погашення такого боргу, а у зв'язку з не допуском працівників контролюючого органу до проведення перевірки. Будь-яких доказів, що на час виникнення спірних правовідносин у відповідача був податковий борг позивач не надав.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку, платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах.

Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року по справі №820/4710/16.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, при розгляді та вирішенні справи суд першої інстанції, з огляду на обраний спосіб судового захисту надав аналіз підставам для звернення з відповідними позовними вимогами, та по суті правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог.

Оцінюючи аргумент позивача наведений в апеляційній скарзі про те, що у відповідності до пп. 20.1.31 п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючий орган має право на звернення до суду з вказаним позовом колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.20.1.31. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень.

З аналізу наведеної норми випливає, що у разі недопущення посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень платника податків контролюючий орган має право звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах.

В даному випадку позивач звернувся до суду з позовом не про зупинення видаткових операцій відповідача на його рахунках у банках та інших фінансових установах, а про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках ТОВ "УКРГАЗАВТОМАТИКА", відкритих в банківських установах.

При цьому, звернення з вказаним позовом відбулося не з підстав недопущення відповідачем посадових осіб позивача до обстеження територій та приміщень, а по причині недопуску перевіряючих до проведення перевірки.

Таким чином, посилання позивача на пп.20.1.31. п. 20.1. ст. 20 ПК України щодо наявності правових підстав для задоволення позову податкового органу, колегія суддів вважає неприйнятними.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі № 820/2874/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 20.09.2018.