Справа № 804/2955/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2018 року

Київ

справа №804/2955/17

адміністративне провадження №К/9901/47586/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2017 (суддя - Конєва С.О.)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 (судді- Головко О.В., Ясенова Т.І., Суховаров А.В.)

у справі №804/2955/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГОС»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОГОС» (далі Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДФС) про скасування податкових повідомлень-рішень від 21.02.2017.

Позов мотивовано тим, що за наслідками проведеної перевірки ДФС дійшла помилкового висновку про неправильність визначення Товариством розміру своїх податкових зобов'язань, відтак відповідач не мав підстав для прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень щодо збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017, позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДФС від №, № від 21.02.2017;

- стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 11 485, 30 грн.

Не погодившись з судовими рішеннями ДФС звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити у задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову невірно оцінивши при цьому докази, що містяться у матеріалах справи та обставини справи.

Товариство у своєму відзиві на касаційну скаргу вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками планової виїзної документальної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 контролюючим органом складено акт від 07.02.2017.

В акті викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем п.188.1 ст.188 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на 499425 грн., в тому числі за вересень 2016 року та завищено від'ємне значення суми податку на додану вартість, яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість у сумі 165 492 грн., що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначеної пунктом 2001.3 статті 2001 ПК України.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.02.2017:

- №, яким за порушення п.188.1 ст.188 ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 749 137, 50 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням - 499 425 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 249 712, 50 грн.;

- №, яким за порушення п.188.1 ст.188 ПК України Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за штрафними санкціями у сумі 16 549, 20 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ мотивує тим, що позивач реалізовував/надавав послуги за ціною, що нижче їх собівартості у результаті чого встановлено заниження Товариством бази оподаткування податком на додану вартість у загальній сумі 2 497 122, 03 грн. Крім того, позивачем завищено від'ємне значення суми податку на додану вартість, яке залишилося непогашеним станом на 01 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість у сумі 165 492 грн.

Спірні правовідносини внормовано приписами Податкового Кодексу України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

З огляду на приписи статей 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статей 14, 44, 188 Податкового Кодексу України господарські операції для визначення податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, водночас суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо обґрунтованості заявленого адміністративного позову, оскільки висновки ДФС щодо порушення Товариством вимог податкового законодавства та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» спростовано під час розгляду справи.

Так, залученими до матеріалів справи доказами належним чином спростовано висновки ДФС щодо реалізації/надання позивачем робіт та послуг нижче їх собівартості, відтак помилковими є висновки контролюючого органу щодо заниження податкових зобов'язань Товариства з податку на додану вартість на суму 499 425 грн.

Судами попередніх інстанцій правильно враховано, що позивачем помилково віднесено до у документах бухгалтерського обліку до загальновиробничих витрат витрати на оплату електричної енергії, газу, амортизаційній витрати, тощо, в той час, як у відповідності до пунктів 17,17 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (затв. Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року N318) такі витрати відносяться до адміністративних витрат, витрат на збут та інших операційних витрат.

Натомість, в порушення приписів частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), відповідач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДФС та наявності у діях Товариства порушень вимог чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги ДПІ не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судові рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судами попередніх інстанцій доказів та не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І .А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер