Справа № 805/439/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року справа №805/439/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року (повний текст складено 26 квітня 2018 року в м. Слов'янськ) у справі № 805/439/18-а (суддя І інстанції - Христофоров А.Б.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2018 року, позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 03.01.2018 року №531090/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 13 грудня 2017 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, поданої Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та зобов'язання зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 13 грудня 2017 року, подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2; визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 04.01.2018 року №538511/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 14 грудня 2017 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, поданої Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та зобов'язання зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 14 грудня 2017 року, подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання вимог Податкового кодексу України складено податкові накладні №4 від 13.12.2017року, №5 від 14.12.2017року та подано на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних 16.12.2017року та 19.12.2017року відповідно. В той же день позивачем отримані квитанції №1, в яких зазначено, що реєстрація ПН/РК зупинена: Відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1206. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту "в" пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу. На виконання пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем на адресу ДФС України направлено повідомлення від 26.12.2017року за №1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК за №4 в кількості 10 документів. Зазначені документи доставлені до центрального рівня контролюючого органу та збережені. Однак, рішенням комісії ДФС України від 03.01.2018 року №531090/НОМЕР_1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №4 від 13.12.2017 року. Також, позивачем на адресу ДФС України направлено повідомлення від 27.12.2017року за №2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК за №5 в кількості 10 документів. Зазначені документи доставлені до центрального рівня контролюючого органу та збережені. Однак, рішенням комісії ДФС України від 04.01.2018 року №538511/НОМЕР_1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №5 від 14.12.2017 року. Проте, позивач вважає зазначені рішення необґрунтованими, оскільки реальність виконання господарської операції підтверджена відповідною первинною документацією. Також позивач зазначає, що відповідачем не дотримано вимог законодавства та не встановлено конкретного критерію ризику, а також не визначено чіткого переліку документів, необхідних для подання платником податків. Позивач вказує на те, що відповідачем нечітко сформульовано критерій оцінки ступеня ризиків, а рішення ДФС не містить конкретних обставин та обґрунтованості щодо відмови у реєстрації розрахунку коригувань. Таким чином, вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 805/439/18-а позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 03.01.2018 року №531090/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 13 грудня 2017 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, поданої Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Зобов'язано зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 13 грудня 2017 року, подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 04.01.2018 року №538511/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 14 грудня 2017 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, поданої Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Зобов'язано зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 14 грудня 2017 року, подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки позивачем надані не всі документи, визначені у переліку, затвердженому наказом МФУ від 13.06.2017 року №567, а саме, рахунки - фактури із зазначенням кількості відправленого товару, листи від постачальника та сільгоспвиробника, безпосередньо у кого був придбаний товар, карантинні сертифікати, розрахункові документи або банківські виписки з особових рахунків, документи щодо навантаження товару та його походження, отже надані документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної комісією ДФС України, були прийняті спірні рішення від 03.01.2018 року за №531090/НОМЕР_1 та від 04.01.2018 року за №538511/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації даних податкових накладних. Таким чином, відповідач вважає, що в спірних правовідносинах він діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 (код ІПН НОМЕР_1, 87554, Донецька обл., м. Маріуполь, пров. Каштановий, будинок 8) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 15.12.2009року.

Відповідач, ДФС України є суб'єктом владних повноважень, згідно ст.ст. 46, 47 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами по справі.

Позивачем на виконання вимог Податкового кодексу України складено податкові накладні №4 від 13.12.2017року на суму 449 852,82грн., у тому числі ПДВ - 74 975,47грн., №5 від 14.12.2017року на суму 224 196,67грн., у тому числі ПДВ - 37 366,11грн. та подано на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних 16.12.2017року та 19.12.2017року відповідно.

Згідно квитанцій №1 про реєстрацію податкових накладних №4 від 13.12.2017року, №5 від 14.12.2017року при їх реєстрації податковим органом виявлено помилки: "Відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1206. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту "в" пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу" (а.с.13,21).

На виконання пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем на адресу ДФС України направлено повідомлення від 26.12.2017року за №1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК за №4 в кількості 10 документів, а саме, видатова накладна від 13.12.2017року за №4; товарно-транспортні накладні від 13.12.2017року за №133, №132; договір поставки №Р60690 від 08.12.2017року з ТОВ "САТЕЛЛИТ"; довіреність на отримання цінностей за №2011 від 08.12.2017року; договір про надання автортранспортних послуг від 01.10.2016року за №10/2016; додаткова угода за №1 від 08.12.2017року до договору; довідки селищних рад про наявність у користуванні позивача земельних ділянок; письмові пояснення позивача. Зазначені документи доставлені до центрального рівня контролюючого органу та збережені. Однак, рішенням комісії ДФС України від 03.01.2018 року №531090/НОМЕР_1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №4 від 13.12.2017 року (а.с.16).

Позивачем на адресу ДФС України направлено повідомлення від 27.12.2017року за №2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК за №5 в кількості 10 документів, а саме, видатова накладна від 14.12.2017року за №5; товарно-транспортна накладна від 14.12.2017року за №137; договір поставки №Р60690 від 08.12.2017року з ТОВ "САТЕЛЛИТ"; довіреність на отримання цінностей за №2011 від 08.12.2017року; договір про надання автортранспортних послуг від 01.10.2016року за №10/2016; додаткова угода за №1 від 08.12.2017року до договору; довідки селищних рад про наявність у користуванні позивача земельних ділянок; письмові пояснення позивача. Зазначені документи доставлені до центрального рівня контролюючого органу та збережені. Однак, рішенням комісії ДФС України від 04.01.2018 року №538511/НОМЕР_1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №5 від 14.12.2017 року (а.с.24).

Підставою прийняття даних рішень контролюючим органом визначено надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. Податковим органом зазначено про можливість оскарження прийнятного рішення в адміністративному або судовому порядку.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

За приписами пункту 74.2. статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29.12.2010 (далі іменується - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту Квитанцій про реєстрацію спірних податкових накладних вбачається, що ДФС України сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.

Суд першої інстанції зазначив, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним в зазначеній квитанції не зазначено конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкових накладних №4 від 13.12.2017 року та №5 від 14.12.2017року.

Такий висновок суду базується на тому, що фіскальним органом зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567. Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Відповідно до пункту 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 (далі - Критерії), моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Таким чином, фіскальний орган був зобов'язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв.

Визначення фіскальним органом конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 (далі - Вичерпний перелік документів).

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів вичерпним переліком документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, є:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

У квитанції від 25.07.2017 року податковим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

З огляду на вищевикладене, суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо не надання позивачем достатніх документів, визначених у переліку, затвердженому наказом МФУ від 13.06.2017 року №567, а саме, рахунків - фактур із зазначенням кількості відправленого товару, листів від постачальника та сільгоспвиробника, безпосередньо у кого був придбаний товар, карантинних сертифікатів, розрахункових документів або банківських виписок з особових рахунків, документів щодо навантаження товару та його походження, оскільки вказані документи не були відображені податковим органом у спірних квитанціях.

Окрім іншого, порядок та обов'язковість отримання карантинного сертифікату регламентується ст.29 Закону України "Про карантин рослин", згідно якої об'єкти регулювання, включені до переліку об'єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України, переміщуються територією України за наявності карантинного сертифіката у випадках: вивезення об'єктів регулювання з карантинної зони; транспортування імпортованих об'єктів регулювання, які зберігалися, перепаковувалися, розділялися на частини, змішувалися з іншими вантажами.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не здійснював вивезення товару з карантинної зони та не транспортував імпортовані товари, тому у позивача відсутній обов'язок отримувати карантинні сертифікати відповідно до вимог Закону.

Стосовно відсутності рахунків - фактур із зазначенням кількості відправленого товару, документів щодо навантаження товару, слід зазначити, що повна інформація про кількість, вартість та навантаження/розвантаження товару міститься в наданих позивачем видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

Пояснення позивача, які направлені до податкового органу разом з іншими документами, містять інформацію стосовно того, що постачаємий ТОВ "САТЕЛЛИТ" товар не придбавався позивачем у контрагентів - постачальників, а був зібраний підприємцем в якості врожаю 2017року. Отже, доводи відповідача щодо відсутності під час прийняття спірних рішень інформації у кого безпосередньо був придбаний постачаємий товар, не відповідають дійсності.

Таким чином, фіскальним органом в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких затверджено наказом №567 від 13.06.2017 року (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

У порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, позивачем були надані до контролюючого органу копії документів та пояснення по господарським операціям з ТОВ "САТЕЛЛИТ" (всього 20 документів).

Згідно підпунктів а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 08.12.2076 року між ФОП ОСОБА_2 (постачальник) та ТОВ "САТЕЛЛИТ" (покупець) укладено договір поставки №Р60690, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити насіння соняшника українського походження врожаю 2017року загальною кількістю 225,000 тон +/-5% за вибором покупця (а.с.68-71).

Відповідно до видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, довіреності на отримання цінностей за №2011 від 08.12.2017року, договору про надання автортранспортних послуг від 01.10.2016року за №10/2016; додаткової угоди за №1 від 08.12.2017року до договору; довідки селищних рад про наявність у користуванні позивача земельних ділянок, позивач здійсним поставку насіння соняшника українського походження врожаю 2017року на загальну суму 674 049,49грн., у тому числі ПДВ - 112 341,58грн.

На виконання зазначеної господарської операції позивачем складено спірні податкові накладні №4 від 13.12.2017 року та №5 від 14.12.2017року.

Рішення комісії про відмову у реєстрації податкових накладних №4 від 13.12.2017 року та №5 від 14.12.2017року не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для їх прийняття, а лише містить загальні відомості про те, що причиною його прийняття є наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте, в рішенні не зазначено які саме документи з наданих позивачем складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Разом з тим, слід зазначити, що з аналізу норм податкового законодавства вбачається, що контролюючий орган не наділений правом застосовувати альтернативні висновки в якості обгрунтування прийнятого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Відповідачем зазначено, що оскаржуване рішення прийнято у зв'язку з наданням платником податків копій документів, які не є достатніми для прийняття Комісією ДФС рішення про реєстрацію податкових накладних, проте не надав пояснень, чому надані позивачем документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Слід зазначити, що ненадання, на думку відповідача, позивачем до контролюючого органу необхідних документів в повному обсязі пов'язано з незазначенням ДФС України конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкових накладних №4 від 13.12.2017 року та №5 від 14.12.2017року, та незазначенням конкретного переліку документів, які необхідно було б надати позивачу до органу ДФС.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, як то надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, або ж надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Між тим, оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав для їх прийняття Комісією.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій з ТОВ "САТЕЛЛИТ". Також, позивачем надано до суду відповідні первинні документи в підтвердження реальності здійсненої господарської операції, на виконання якої складено податкові накладні №4 від 13.12.2017 року та №5 від 14.12.2017року.

Факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та ТОВ "САТЕЛЛИТ", та на те, що такі документи були надані контролюючому органу - ДФС України, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних №4 від 13.12.2017 року та №5 від 14.12.2017року, у зв'язку з чим спірні рішення комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних №4 від 13.12.2017 року та №5 від 14.12.2017року в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправним та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно приписів підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, відповідно до яких податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття спірних рішень, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 805/439/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 805/439/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок