Справа № 814/1497/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року

Київ

справа №814/1497/16

адміністративне провадження №К/9901/24343/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Білоуса О.В.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмово провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року (головуючий суддя - Марич Є.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року (головуючий суддя - Танасогло Т.М., судді - Бойко А.В., Яковлєв О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Атестаційна комісія № 5 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Апеляційна атестаційна комісія Південного регіону № 3, Національна поліція України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУНП в Миколаївській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 5 ГУНП в Миколаївській області, оформлене протоколом від 11 березня 2016 року № 15.00004515.0022525, прийняте стосовно ОСОБА_1, яким визначено, що він займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в органах поліції через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Миколаївській області від 04 липня 2016 року № 149 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII);

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області;

- стягнути з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії № 5 ГУНП в Миколаївській області, оформлене протоколом від 11 березня 2016 року № 15.00004515.0022525, прийняте стосовно ОСОБА_1, яким визначено, що він займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в органах поліції через службову невідповідність;

- визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Миколаївській області від 04 липня 2016 року № 149 о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.

- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області;

- стягнуто з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- допущено до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУНП в Миколаївській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Шарапа В.М., Желтобрюх І.Л.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2018 року справу передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження ними служби в Національній поліції України регулюються нормами Закону № 580-VIII, пунктами 8, 9, 12 розділу XI якого передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 з 2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУНП в Миколаївській області від 07 листопада 2015 року № 6 о/с ОСОБА_1 призначено в порядку переатестування, як такого, що прибув з МВС України на посаду оперуповноваженого Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, з присвоєнням йому спеціального звання «майор поліції».

01 лютого 2016 року ГУНП в Миколаївській області видано наказ № 52 "Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області", яким визначено провести атестування поліцейських та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУНП України в Миколаївській області. Позивач був включений до списків осіб, які проходять атестацію.

Наказом ГУНП в Миколаївській області від 19 лютого 2016 року № 113 затверджено персональний склад атестаційних комісій ГУНП України в Миколаївській області, а також зазначено, що комісії у своїй діяльності повинні керуватися Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція).

11 березня 2016 року за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди Атестаційна комісія № 5 ГУНП в Миколаївській області прийняла рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність (протокол від 11 березня 2016 року ОП № 15.00004515.0022525).

Наказом ГУНП в Миколаївській області від 04 липня 2016 року № 149 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через службову невідповідність).

Підстава: рішення Атестаційної комісії № 5 ГУНП в Миколаївській області від 11 березня 2016 року ОП № 15.00004515.0022525.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими частково погоджується колегія суддів касаційної інстанції.

Інститут атестування поліцейських передбачено Законом № 580-VIII, відповідно до частини першої статті 57 якого, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону № 580-VIII атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає, а тому аналіз положень наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність, а тому відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ІV Інструкції) слід включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою.

Тобто, кожна із зазначених у частині другій статті 57 Закону № 580-VIII підстав проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами, зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, атестацію позивача проведено в порядку атестації усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що на думку відповідача, не суперечить приписам частини першої статті 57 Закону № 580-VIII.

Разом з тим, приписи частини першої статті 57 вказаного Закону не є самостійною підставою проведення атестування, оскільки цю норму слід застосовувати у системному взаємозв'язку з нормами частини другої статті 57 Закону № 580-VIII, в якій наведений вичерпний перелік підстав для проведення атестування, за відсутності яких проведення атестації є неправомірним.

Крім того, пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відхиляючи доводи позивача про протиправність проведення щодо нього атестації, виходили з того, що ОСОБА_1 призначений на посаду в порядку переатестації, а тому відповідно до статті 57 Закону № 580-VIII, він підлягав атестуванню з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив службової кар'єри. Окрім цього суди зазначили, що позивач пройшов атестування в добровільному порядку, зареєструвавшись через мережу Інтернет. Тобто, суди попередніх інстанцій скасовуючи оскаржуваний наказ, виходили з мотивів правомірності проведення атестування відносно позивача, однак необґрунтованості висновків атестаційної комісії.

Проте, такі висновки судів попередніх інстанцій є помилковими, оскільки наказ, яким позивача призначено на посаду оперуповноваженого Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області в порядку переатестування, з присвоєнням спеціального звання "майор поліції", не містить жодних застережень чи будь-яких умов (як то, необхідність проходження атестування після призначення, тимчасовість призначення на посаду, тощо), а тому питання про відповідність позивача вимогам до поліцейських було вирішено ще у листопаді 2015 року, у момент видання наказу про прийняття її на службу.

Як убачається з матеріалів справи, скасовуючи оскаржуваний наказ та поновлюючи позивача на службі в поліції, суди попередніх інстанцій виходили з того, що звільнення останнього відбулося в порушення відповідачем наданих дискреційних повноважень, а саме: без врахування всіх даних про особу, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, без врахування критеріїв, визначених пунктом 16 Інструкції.

Однак, враховуючи те, що нормами пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII не передбачено можливості переатестації колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, на яку їх вже призначено для подальшого проходження служби в органах поліції, атестування ОСОБА_1 проведено неправомірно та за відсутності визначених законом підстав.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач зареєструвався через мережу Інтернет для участі в атестуванні, а тому вважається таким, що пройшов атестування в добровільному порядку, колегія суддів вважає помилковими, оскільки статтею 57 Закону № 580-VІІІ не передбачено такої підстави для проведення атестування як проходження його в добровільному порядку.

Виходячи з обставин справи та зібраних доказів, Верховний Суд звертає увагу та наголошує на тому, що у відповідача в даному випадку не було правових підстав проводити атестацію (переатестацію) позивача на відповідність займаній посаді. А отже, звільнення позивач відбулося безпідставно.

Відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд вважає, що судами попередніх інстанцій допущене неправильне тлумачення норм матеріального права, зокрема статті 57 Закону №580-VІІІ у її взаємозв'язку з приписами пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, що призвело до їх неправильного застосування.

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягає зміні в частині мотивів їх прийняття.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, 349, 351, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити частково, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року - змінити в частині мотивування.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець