Справа № 554/1723/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року

м. Київ

справа №554/1723/17

адміністративне провадження №К/9901/35245/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 554/1723/17

за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - об'єднане управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою об'єднаного управління ПФУ

на постанову Октябрського районного суду м. Полтави віл 30 травня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Савченка А.Г. та

ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Бершова Г.Є. -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову об'єднаного управління ПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 в пільговому обчисленні стажу за період із 03 лютого по 05 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 31 грудня 1990 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців;

- зобов'язати об'єднане управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи із пільгового стажу з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців за період з 03 лютого по 5 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 31 грудня 1990 року та провести відповідні виплати, починаючи з 30 квітня 2016 року та здійснювати відповідні виплати в подальшому.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що хоча він дійсно не може надати пенсійному органу примірники письмових строкових договорів, які можуть підтвердити факт і періоди роботи в умовах Крайньої Півночі, проте, вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці та архівними довідками.

Октябрський районний суд м. Полтави постановою від 31 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправною відмову об'єднаного управління ПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у пільговому обчисленні стажу за період із 03 лютого по 5 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 31 грудня 1990 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців;

- зобов'язав об'єднане управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи із пільгового стажу з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців за період з 03 лютого по 05 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 31 грудня 1990 року та провести відповідні виплати, починаючи з 01 січня 2017 року та здійснювати відповідні виплати в подальшому.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що наявність архівних довідок та запису у трудовій книжці про факт та періоди роботи за трьохрічними строковими трудовими договорами в районах Крайньої Півночі є достатньою підставою для обчислення стажу позивача з урахуванням кратності.

07 листопада 2017 року об'єднане управління ПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 31 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди проігнорували той факт, що однією з умов підтвердження роботи в місцевостях Крайньої Півночі є письмові трудові договори, які не були надані позивачем.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в об'єднаному управлінні ПФУ.

21 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії із врахуванням стажу періоду роботи в місцевостях Крайньої Півночі, а саме врахувати період роботи із 03 лютого по 05 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 31 грудня 1990 року в с. Красноселькуп Ямало-Нєнєцкого автономного округу Тюменської області.

Листом від 29 грудня 2016 року № 545/Р-17 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що у наявних у пенсійній справі документів, а саме записи у трудовій книжці та архівних довідках про період роботи не підтверджено укладання письмових трудових договорів на терміни, передбачені Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року, тому вказані періоди не можуть бути зараховані в кратному розмірі.

Також суди встановили, що позивач працював у місцевостях Крайньої Півночі у період із 03 лютого по 05 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 31 грудня 1990 року в с. Красноселькуп Ямало-Нєнєцкого автономного округу Тюменської області, що підтверджено записом у його трудовій книжці (а.с. 6-7).

Із довідки архівного відділу адміністрації муніципальної освіти Красноселькупського району від 29 серпня 2012 року №Р-30 судами встановлено, що в документах архівного фонду наявна картка форми Т-2, згідно якої ОСОБА_1 укладав трьохрічні строкові договори:

-з 24 червня 1983 року по 23 червня 1986 року (наказ № 56-к від 27 червня 1983 року);

-з 1 грудня 1986 року по 30 листопада 1989 року ( наказ № 463-к від 1 грудня 1986 року);

-з 1 грудня 1989 по 30 листопада 1992 року (наказ № 218-к від 25 грудня 1989 року).

Водночас зазначено, що строкові трудові договори на зберігання не надходили, а вказана організація була ліквідована у 2002 році (а. с. 9).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За правилами пункту 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Відповідно до пункту «д» цієї статті працівникам, що переводяться, направляються або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Таким чином, для отримання права на пільги, передбачені наведеною статтею, особа повинна укласти строковий трудовий договір.

Факт укладання такого договору є предметом доказування у випадку спору між особою і пенсійним органом.

Як зазначено вище, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, то відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період. Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності.

Так відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Факт роботи позивача за строковими договорами у місцевостях Крайньої Півночі у період із 03 лютого по 05 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 31 грудня 1990 року в с. Красноселькуп Ямало-Нєнєцкого автономного округу Тюменської області підтверджено записом у його трудовій книжці та архівною довідкою, виданою архівним відділом адміністрації муніципальної освіти Красноселькупського району від 29 серпня 2012 року №Р-30, у зв'язку з чим дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу в пільговому обчисленні його стажу за період із 03 лютого по 05 березня 1982 року та з 11 березня 1982 року по 21 грудня 1990 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, з підстав ненадання строкового трудового договору, є протиправними.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оспорюваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 31 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі № 554/1723/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду