Справа № 807/546/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2018 рокум. Ужгород№ 807/546/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.

при секретарі Костелей І.Ф.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_6 (вул. Червоноармійська, буд. 33, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_1), ОСОБА_7 (вул. Грендеш, буд. 52, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_2), ОСОБА_8 (вул. Незалежності, буд. 70, Хустський район, Закарпатська область, 90458, код РНОКПП - НОМЕР_3) в особі представника ОСОБА_1 (вул. Незалежності, буд. 118, м. Тячів, Закарпатська область, 90500) до Державного кадастрового реєстратора Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_2 (вул. Карпатської Січі, буд. 21, м. Хуст, Закарпатська область, 90400, РНОКПП - 39766716), третя особа, яка не заявляє самостійнихх вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 (вул. Елітна, буд. 8, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_4), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог напредмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання рішення протиправними та зобовязати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 243 КАС України в судовому засіданні 24 вересня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 26 вересня 2018 року.

ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в особі представника ОСОБА_1, звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, якою просять визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 02 травня 2018 року № ПВ-018, № ПВ-018, № ПВ-018, № ПВ-018 про відмову у прийнятті заяв про реєстрацію земельних ділянок та у державній реєстрації земельних ділянок в державному земельному кадастрі (ДЗК), а саме: земельної ділянки площею 0,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Вишківської селищної ради, с. Яблонівка, Хустський район, що належить у порядку спадкування позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК-О13 21226, виданого Хустською РДА 26 червня 2003 року; земельної ділянки площею 1,1000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Вишківської селищної ради, с. Яблонівка, Хустський район, що належить позивачці ОСОБА_7 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК-О13 21211, виданого Хустською РДА 26 червня 2003 року; земельної ділянки площею 0,2000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та 1,0800 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Вишківської селищної ради, с. Яблонівка, Хустський район, що належить у порядку спадкування позивачці ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК-О13 23519, виданого Хустською РДА 26 червня 2003 року; зобовязати відповідача провести державну реєстрацію зазначених земельних ділянок, сформованих як обєкт права власності до 2004 року, в Державному земельному кадастрі, з відкриттям Поземельної книги та видачею відповідних витягів.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою судді від 06 липня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 18 липня 2018 року.

В підготовчому судовому засіданні 18 липня 2018 року представником Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_10 подано клопотання про залучення Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 18 липня 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві. Пояснив, що позивачі набули право власності на спірні земельні ділянки, на які згідно укладеного договору ПП «Закарпатгеопроект» провело геодезичні роботи та виготовило на кожну земельну ділянку технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Однак, відповідачем були прийняті рішення про відмову у реєстрацію спірних чотирьох ділянок з посиланням на те, що такі ділянки надавались власникам у рахунок земельної частки (паю), але при встановленні (відновленні) меж ділянок встановлено, що такі ділянки не відносяться до земель пайового фонду, а подані на реєстрацію документи не відповідають законодавству. Дійсно, у 2004 році померлий ОСОБА_6 та позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приватизували земельні ділянки сільськогосподарського призначення, при цьому добровільно відмовившись від отримання ділянок із земель пайового фонду і обравши інші ділянки. Із зазначеним погодився орган влади, який на той час мав право розпоряджатися землями, і передав зазначені ділянки позивачам у власність, що не суперечить ст. 22 Земельного кодексу України, оскільки цільове призначення земель для сільськогосподарського виробництва було збережено. Вважає, що у відповідача не було жодних законних підстав у відмові у реєстрації спірних ділянок, - з огляду на норми п. 10 та п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр». Також частиною 6 статті 24 Закону України «Про землеустрій» передбачено підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки і застосування інших, не передбачених у зазначеній статті Закону, підстав для відмови у реєстрації ділянок, - законом не визначено. Позивачі вважають такі дії відповідача намаганням позбавити їх права власності на їх землі через те, що позивачі мають державні акти на землю старого взірця і відомості про них не внесені в Державний земельний кадастр. На підставі вищенаведеного просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з мотивів, що містяться у відзиві на позовну заяву від 07 серпня 2018 року, проти задоволення таких заперечили. Пояснили, що в ході дослідження доданих позивачами для реєстрації земельних ділянок документів було виявлено невідповідність документів вимогам законодавства, а саме земельна ділянка, на яку виготовлялася документація із землеустрою, надавалася в рахунок земельної частки (паю), однак при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки встановлено, що така не відноситься до земель пайового фонду. Крім того, додав, що Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області було проведено перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктами земельними ділянками, за результатами було складено відповідні акти, згідно яких встановлено, що спірні земельні ділянки розташовані в контурах, що кардинально різняться від місць розташування раніше переданих у приватну власність земельних ділянок. Хоча згідно інформації з матеріалів «Технического отчета по корректировке планового материала масштаба 1:10000 колхоза «Прикордонник» Хустского района Закарпатской области» контури спірних земельних ділянок віднесені до сільськогосподарських угідь «Сади», але відповідно до «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в ОАО «Прикордонник» Хустського району Закарпатської області» контури не внесені до переліку ділянок, що підлягають поділу на земельні частки (паї). Також додали, що в разі задоволенні позовної вимоги позивачів щодо зобовязання здійснення державної реєстрації спірних земельних ділянок, - виконати рішення суду буде неможливо у звязку із відсутністю відповідного механізму реалізації функцій, передбачених порядком ведення Державного земельного кадастру. На підставі вищенаведеного просили у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримав.

У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог заперечив.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та відповідача, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що у 2004 році померлий ОСОБА_6 та позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приватизували земельні ділянки сільськогосподарського призначення, при цьому добровільно відмовившись від отримання ділянок із земель пайового фонду і обравши інші ділянки. Із зазначеним погодився орган влади, який на той час мав право розпоряджатися землями, і передав зазначені ділянки позивачам у власність, що не суперечить ст. 22 Земельного кодексу України, оскільки цільове призначення земель для сільськогосподарського виробництва було збережено, про що свідчать державні акти на право приватної власності на землю, наявні в матеріалах справи, з яких вбачається, що спірні земельні ділянки передано у приватну власність позивачів на підставі рішень розпоряджень голови Хустської РДА від 2002 року за відповідними номерами.

Позивачі набули право власності на спірні земельні ділянки, на які згідно укладеного договору ПП «Закарпатгеопроект» провело геодезичні роботи та виготовило на кожну земельну ділянку технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

25 квітня 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявами про державну реєстрацію земельних ділянок, які розташована в с. Яблунівка на території Вишківської селищної ради і належать їм на підставі державних актів на право власності на землю.

02 травня 2018 року відповідачем відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (рішення № ПВ-018, № ПВ-018, № ПВ-018, № ПВ-018) через невідповідність документів вимогам законодавства, а саме земельні ділянки, на які виготовлялася документація із землеустрою, надавалася в рахунок земельної частки (паю), однак при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки встановлено, що такі не відносяться до земель пайового фонду, тобто, через невідповідність вимогам, встановлених Законом України «Про державний земельний кадастр» та вимогам Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_11 України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Як вбачається з перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктами спірними земельними ділянками, що була проведена Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, за результатами такої було складено відповідні акти, згідно яких встановлено, що спірні земельні ділянки розташовані в контурах, що кардинально різняться від місць розташування раніше переданих у приватну власність земельних ділянок. Хоча згідно інформації з матеріалів «Технического отчета по корректировке планового материала масштаба 1:10000 колхоза «Прикордонник» Хустского района Закарпатской области» контури спірних земельних ділянок віднесені до сільськогосподарських угідь «Сади», але відповідно до «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в ОАО «Прикордонник» Хустського району Закарпатської області» контури не внесені до переліку ділянок, що підлягають поділу на земельні частки (паї).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_11 України від 17 жовтня 2012 року за № 1051.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до ст. 21 Закону документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Згідно із ч. 6 ст. 24 Закону підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом ОСОБА_11 України відповідно до вимог цього Закону.

Так, постановою Кабінету ОСОБА_11 України від 17 жовтня 2012 року за № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко передбачив перелік документів, які подаються для здійснення державної реєстрації, та вимоги до них, а також визначив повноваження державного кадастрового реєстратора, на якого покладено обов'язок перевіряти подані документи на відповідність їх вимогам законодавства, та за результатами перевірки в разі невідповідності - надавати заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Позивачем були подані всі відповідні документи, необхідні для державної реєстрації.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем при прийняті оскаржуваних рішень вказано, що подані для реєстрації земельних ділянок документи не відповідають вимогам законодавства, а саме - земельні ділянки, на які виготовлялася документація із землеустрою, надавалися в рахунок земельної частки (паю), однак при встановленні (відновленні) меж земельних ділянок встановлено, що такі не відносяться до земель пайового фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 зазначеного Закону встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно із ч. 9 ст. 55 Закону технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) повинна включати, зокрема, копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

По справі встановлено, що спірні земельні ділянки вже були у власності позивачів на підставі державних актів на право власності на землю. Вказані державні акти є дійсними, сторонами не надано та матеріали справи не містять доказів скасування чи визнання таких недійсними.

Відповідно до п. 10 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 - 1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельний кодекс України був доповнений вказаною статтею згідно із Законом України від 07 липня 2011 року № 3613- VI (набрав чинності з 01 січня 2013 року), при цьому, право власності позивачів на спірні земельні ділянки виникло у 2002 році, на момент виникнення такого права земельні ділянки були сформовані відповідно до законодавства, що діяло на момент укладення, державні акти на право приватної власності на землю були чинним та не припиняли свою дію.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подана позивачами документація для проведення державної реєстрації земельних ділянок відповідає вимогам Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а відповідач безпідставно та необґрунтовано прийняв рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Таким чином, вказані рішення підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію земельних ділянок з відкриттям Поземельної книги та видачею відповідних витягів, - суд констатує, що він не вправі виходити за межі своїх повноважень та брати на себе повноваження органів державної влади.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету ОСОБА_11 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом ОСОБА_11 Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється відповідними державними кадастровими реєстраторами.

З огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію земельних ділянок - є формою втручання суду в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень від 02 травня 2018 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру, позовні вимоги щодо визнання вказаних рішень протиправним та їх скасування відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, в зв'язку з чим позов в зазначеній частині підлягає до задоволення. При цьому, у задоволенні позову в іншій частині (зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію земельних ділянок) - слід відмовити з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з договорів про надання правової допомоги і представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, що укладені 27 лютого 2018 року між адвокатом ОСОБА_1Ю та позивачами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8І,, а також з акту про виконану роботу та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, витрати позивачів на правничу допомогу адвоката становили 17400,00 грн. а тому суму в розмірі 5800,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 704,80 грн.; на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 704,80 грн.; на користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 214-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_6 (вул. Червоноармійська, буд. 33, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_1), ОСОБА_7 (вул. Грендеш, буд. 52, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_2), ОСОБА_8 (вул. Незалежності, буд. 70, Хустський район, Закарпатська область, 90458, код РНОКПП - НОМЕР_3) в особі представника ОСОБА_1 (вул.. Незалежності, буд. 118, м. Тячів, Закарпатська область, 90500) до Державного кадастрового реєстратора Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_2 (вул. Карпатської Січі, буд. 21, м. Хуст, Закарпатська область, 90400, РНОКПП - 39766716), третя особа, яка не заявляє самостійнихх вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 (вул. Елітна, буд. 8, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_4), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог напредмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання рішення протиправним та зобовязати вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_2 (вул. Карпатської Січі, буд. 21, м. Хуст, Закарпатська область, 90400, РНОКПП - 39766716), від 02 травня 2018 року № ПВ-018, № ПВ-018, № ПВ-018, № ПВ-018 про відмову у прийнятті заяв про реєстрацію земельних ділянок та у державній реєстрації земельних ділянок в державному земельному кадастрі (ДЗК), а саме:

- земельної ділянки площею 0,6000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Вишківської селищної ради, с. Яблонівка, Хуський район, що належить у порядку спадкування позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК-О13 21226, виданого Хустською РДА 26.06.2003 року;

- земельної ділянки площею 1,1000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Вишківської селищної ради, с. Яблонівка, Хуський район, що належить позивачці ОСОБА_7 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК-О13 21211, виданого Хустською РДА 26.06.2003 року;

- земельної ділянки площею 0,2000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та 1,0800 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Вишківської селищної ради, с. Яблонівка, Хуський район, що належить у порядку спадкування позивачці ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК-О13 23519, виданого Хустською РДА 26.06.2003 року.

3. Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області розглянути повторно:

заяву ОСОБА_4, зареєстровану Державним кадастровим реєстратором Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області 25 квітня 2018 року за № 21116, про державну реєстрацію земельної ділянки;

заяву ОСОБА_7, зареєстровану Державним кадастровим реєстратором Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області 25 квітня 2018 року за № 21119, про державну реєстрацію земельної ділянки;

заяву ОСОБА_8, зареєстровану Державним кадастровим реєстратором Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області 25 квітня 2018 року за № 21115, про державну реєстрацію земельної ділянки;

заяву ОСОБА_8, зареєстровану Державним кадастровим реєстратором Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області 25 квітня 2018 року за № 21117, про державну реєстрацію земельної ділянки.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ): на користь ОСОБА_6 (вул. Червоноармійська, буд. 33, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн.; на користь ОСОБА_7 (вул. Грендеш, буд. 52, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 704,80 грн.; на користь ОСОБА_8 (вул. Незалежності, буд. 70, Хустський район, Закарпатська область, 90458, код РНОКПП - НОМЕР_3) судовий збір в розмірі 704,80 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) на користь ОСОБА_6 (вул. Червоноармійська, буд. 33, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5800,00 грн.; на користь ОСОБА_7 (вул. Грендеш, буд. 52, смт. Вишково, Хустський район, Закарпатська область, 90454, код РНОКПП - НОМЕР_2) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5800,00 грн.; на користь ОСОБА_8 (вул. Незалежності, буд. 70, Хустський район, Закарпатська область, 90458, код РНОКПП - НОМЕР_3) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5800,00 грн.

6. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяОСОБА_12