Справа № 826/2379/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2018 року № 826/2379/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галс-К ЛТД» (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, 3, код ЄДР 16470972) до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (01011, м. Київ, вул Лєскова, 2, код ЄДР 39669867) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

Представники сторін:

від позивача: Чернікова О.С., Пахомов Ю.О.,

від відповідача Диба Ю.Д.

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Галс-К ЛТД» (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач) в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.09.2016 року № та стягнути сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним було допущено механічну помилку в податковій декларації з податку на прибуток за 2015 рік, у зв'язку з чим подано уточнюючи декларації з податку на прибуток, чим проведено зменшення нарахувань та погашено податковий борг, отже відсутні підстави визначені ст. 126 Податкового кодексу України для застосування штрафу.

Ухвалою суду від 16.02.2017 року відкрито провадження та справу призначено до вирішення в судовому засіданні.

Відповідно до довідки про нездійснення фіксування судового засідання від 28.03.2017 року розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою представників сторін та надходження клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до журналу судового засідання від 25.04.2017 року розгляд справи відкладено з метою дослідження доказів.

Згідно журналу судового засідання від 01.08.2017 року в судовому засідання оголошено перерву за клопотанням представника позивача.

В судовому засідання 10.10.2017 року відповідно до ст 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017року) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків

Обставини встановлені судом

Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податків до бюджету ТОВ «Галс-К ЛТД», за результатом якої складено акт від 25.08.2016 року №1989/2655-12-06 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків визначених п. 57.1 ст 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.09.2016 року №, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у сумі 1 795,41 грн за платежем податок на прибуток.

За результатом адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (тут і далу в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно визначення, наведеного у пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральних перевірок врегульовано статтею 76 Податкового кодексу України, а саме: така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

Згідно з пунктом 76.2 цієї ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

При цьому, акт про результати камеральної перевірки може стати підставою для донарахування податкових зобов'язань, про що платнику повідомляють податковим повідомленням - рішенням. Повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його замісником) протягом 10 робочих днів, наступних за днем вручення платнику податків акта перевірки (п. 86.8 ст. 86 ПК України).

Також, питання проведення камеральних перевірок врегульовано Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затвердженими наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 року №165 (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Зокрема, відповідно до п.п. 2.5.1 п. 2.1 Методичних рекомендацій після закінчення строку, наданого платнику податків в інформаційному (електронному) повідомленні для самостійного виправлення помилок, проводиться камеральна (електронна) перевірка, за наслідками якої складається (формується): у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності - Акт про результати камеральної перевірки.

З системного аналізу викладеного вбачається, що під час проведення камеральної перевірки (в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року) не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Таким чином, термін сплати податкового зобов'язання не є даними податкової звітності, які досліджуються під час проведення камеральної перевірки.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 06.10.2014 №К/800/52765/13, від 27.10.2014 №К/800/63121/13, від 26.05.2016 № К/800/7055/14, від 21.06.2017 №К/800/14775/16, від 03.10.2016 №К/800/22489/15, від 15.06.2016 №К/800/49074/15, від 20.04.2016 № К/800/31134/15, від 08.06.2017 №К/800/9261/16.

Отже, відповідачем, під час проведення камеральної перевірки , з'ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Також, відповідно до п. 31 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.

З огляду на викладене, п. 31 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не поширюється на порушення термінів сплати податку на прибуток.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем подано 28.02.2016 року податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік, де задекларовано податок на прибуток в сумі 2 081 505 грн., у якій допущено механічну помилку і разом з декларацією не подано та не відображено у декларації рядок ЗП «зменшення нарахованої суми податку» за рахунок авансового внеску з податку на прибуток.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2016 року позивачем подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2015 рік з додатком ЗП «зменшення нарахованої суми податку», де в рядку 16 зазначено суму 2 136 230 грн.

Крім того, 14.03.2016 року позивачем подано уточнену декларацію з відображенням суми «-117722,0 грн» в рядку 27.

Крім того, 26.09.2016 року позивачем подано уточнюючи декларації з податку на прибуток в яких допущено механічні помилки, а саме: у рядку 27 декларації зазначено суму «+117722,0 грн» та у рядку 17 декларації зазначено суму «-50» та не виправлено помилку у рядку 27 декларації.

Також, 26.09.2016 року подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток, де виправлено помилку у рядку 17 декларації та допущено помилку у рядку 27 декларації та подано декларацію, в якій виправлено механічну помилку у рядку 27 декларації.

З огляду на викладене вбачається, що в результаті подання уточнюючих декларацій з податку на прибуток за 2015 рік зменшення нарахованої суми податку у рядку 16 ЗП складає 2136230 грн, податок на прибуток за звітний період становить 2018508 грн.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.01.2015 року позивач мав переплату по податку на прибуток в сумі 118 275,92 грн., станом на 01.01.2016 року у позивача обліковувалась переплата в сумі 2136230 грн.).

Отже, задекларований позивачем податок на прибуток за 2015 рік зарахований за рахунок переплати.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, зазначеними вище нормами визначено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

З системного аналізу викладеного вбачається, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок, з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

З огляду на викладене, суд вбачає наявними підстави для задоволення позову.

повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно з вимогами статті 139 КАС України судові витрати позивача підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1.Задовольнити адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Галс-К ЛТД» (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, 3, код ЄДР 16470972).

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.09.2016 року № прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (01011, м. Київ, вул Лєскова, 2, код ЄДР 39669867).

3.Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Галс-К ЛТД» (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, 3, код ЄДР 16470972) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (01011, м. Київ, вул Лєскова, 2, код ЄДР 39669867) судовий збір в сумі 3 026 (три тисячі двадцять шість) грн. 93 коп.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда