Справа № 0940/1451/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" вересня 2018 р. справа № 0940/1451/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу "Корнів" до головного державного виконавця Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №56851243 від 27.07.2018,-
ВСТАНОВИВ:
СВК "Корнів" звернувся в суд з адміністративним позовом до головного державного виконавця Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №56851243 від 27.07.2018.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, в порушення статті 12, пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» протиправно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-76/08 від 13.06.2008, оскільки стягувачем пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документу до виконання.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 31.08.2018 року, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» строк предявлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення у разі повернення виконавчого документу стягувачу. А тому строк предявлення відповідачем правомірно визначений, у відповідності до ч.1 ст.12 Закону, та з урахуванням приписів ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».
Представник позивача та представник відповідача у судове засідання не зявились без поважних причин та без повідомлення ними про причини неприбуття, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи позивач та відповідач судом повідомлені належним чином.
За таких обставин суд, із врахуванням положень частин 3, 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд встановив наступне.
Зазначений виконавчий документ неодноразово предявлявся до виконання.
20.06.2018 року головним державним виконавцем Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову про повернення виконавчого листа №2-а-76/2008 стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Причиною повернення виконавчого документу стала відмова стягувача залишити за собою нереалізоване арештоване майно боржника та відсутність іншого належного боржнику майна, на яке можна звернути стягнення, а відтак неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення (а.с.29).
У п.3 цієї постанови зазначено: «виконавчий лист може бути повторно предявлений до виконання в строк до 20.06.2021 року» (зворот а.с.29).
25.07.2018 стягувачем повторно подано заяву про прийняття до виконання даного виконавчого листа (а.с.30).
27.07.2018 року головним державним виконавцем Городенківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову про відкриття виконавчого листа з виконання виконавчого листа №2-а-76/08 від 13.06.2008 року (а.с.33).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам що склались між сторонами суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частинами 2, 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно частини 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі судом згаданого вище виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, зокрема, виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.
Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Частиною 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, предявлення виконавчого документа до виконання.
У відповідності до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Частиною 5 статті 37 даного Закону визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
З аналізу зазначених статей слідує, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання строк предявлення його до виконання встановлюється з дня повернення. Повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.
Таким чином, з дня повернення виконавчого листа №2-а-76/08 від 13.06.2008 стягувачу, а саме з 20.06.2018 поновився строк його пред'явлення, який згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» становить три роки.
Як встановлено судом, повторно виконавчий лист №2-а-76/08 від 13.06.2008 стягувач пред'явив 25.07.2018, тобто у строки, визначені законом.
З встановлених у справі обставин слідує, що відповідач діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.