Справа № 738/980/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року

Київ

справа № 738/980/17

провадження № К/9901/4073/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Чернігові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Біленка Сергія Олеговича про скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Кучми А. Ю. (головуючий), Безименної Н. В., Мацедонської В. Е.

І. Суть спору:

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Чернігові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Біленка Сергія Олеговича (далі - Інспектор), у якому просив скасувати як незаконну постанову від 17 червня 2017 року серії АР № 074070 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що оскаржувана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону, є необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням процесуальних норм.

3. Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності з вимогами чинного законодавства.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 17 червня 2017 року Інспектор склав постанову серії АР № 074070 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

5. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що позивач 17 червня 2017 року о 03 годині 00 хвилин в м. Чернігові по проспекті Миру, 17 керував транспортним засобом та не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив підпункт «а» пункту 2.1 ПДР.

6. Уважаючи постанову від 17 червня 2017 року серії АР № 074070 протиправною, позивач звернувся до суду.

7. В аспекті предмету доказування при огляді відеофайлів суд апеляційної інстанції встановив, що під час зупинки транспортного засобу інспектори патрульної поліції сидіння водія виявили пустим. При намаганні патрульних встановити, хто керував транспортним засобом, на їх запитання, ніхто з присутніх осіб відповіді не надав. У тому числі від конкретної відповіді ухилявся і позивач.

8. Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції також досліджено відеозапис, згідно з яким автомобіль з номерними знаками СВ 8314 ВЕ зупиняється та вбачається характерне хитання корпусу, що може вказувати на пересідання позивача із сидіння водія на заднє пасажирське сидіння та ОСОБА_1 виходить із задньої правої двері транспортного засобу. Через незначний проміжок часу автомобіль покидають інші особи, однак з місця водія взагалі ніхто не виходить. За цих обставин суд дійшов висновку про те, що особа, яка керувала автомобілем під час його зупинки, залишила місце водія та пересіла в салоні на пасажирські сидіння задля ухилення від відповідальності.

9. Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що 17 червня 2017 року разом із спірною постановою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення БР № 220438 за керування транспортним засобом особою, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, яка відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння за частиною першою статті 130 КУпАП.

10. У подальшому постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2017 року у справі № 750/6006/17, яку залишено без змін постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 23 серпня 2017 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

11. У справі № 750/6006/17 суди встановили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

12. При цьому станом на 17 червня 2017 року позивач обіймав посаду інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

13. З метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим ОСОБА_1, що виразилось у складанні відносно нього протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок, затверджений начальником Департаменту патрульної поліції 18 серпня 2017 року, про те, що службове розслідування завершено, відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування є такими, що підтвердились, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог абзаців 1, 4 та 11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, підпунктів 1, 7, 8 пункту 1 Розділу ІІ, абзацу першого пункту 3 Розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 9 листопада 2016 року № 1179, пункту 3.17 наказу МВС України від 16 березня 2007 року № 81, пунктів 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

14. До того ж, допитані під час розгляду справи в суді першої інстанції в якості свідка позивач ОСОБА_1, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 надали показання про те, що ввечері 16 червня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходились на дискотеці та близько 2 години вже 17 червня 2017 року ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_7 та попросив, щоб він приїхав автомобілем та розвіз усіх по домам. ОСОБА_7 приїхав автомобілем ЗАЗ ДЕО ЛАНОС, яким володіє на підставі довіреності. ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли до автомобіля, ОСОБА_1 сидів на задньому пасажирському місці справа. Автомобілем керував ОСОБА_7 Через деякий час автомобіль зупинився, оскільки позаду був автомобіль поліції з проблисковими маячками. ОСОБА_1 вийшов із автомобіля, підійшов до патрульних, які почали складати протоколи стосовно ОСОБА_1

15. Допитані під час апеляційного перегляду ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_11, а також позивач вказали, що 17 червня 2016 року за кермом автомобіля перебував ОСОБА_7, а не позивач.

16. Однак зазначені особи не змогли пояснити, чому вказані обставини були приховані при оформленні оспорюваної постанови та матеріалів про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

17. Менський районний суд Чернігівської області постановою від 18 липня 2017 року позов задовольнив: визнав протиправною та скасував винесену Інспектором постанову від 17 червня 2017 року серії АР № 074070 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 126 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

18. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із недоведеності вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

19. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 21 листопада 2017 року скасував постанову Менського районного суду Чернігівської області та ухвалив рішення про відмову в позові.

20. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи вказане рішення, дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 126 КУпАП.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

21. Представник позивача подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.

22. У скарзі представник позивача просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

23. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

25. Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

26. За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

27. Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

28. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

29. Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка» тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

30. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

31. У пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

32. Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

VI. Висновок Верховного Суду

33. Аналіз обставин справи, установлених судом апеляційної інстанції на підставі дослідження доказів у їх взаємному зв'язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

34. Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення рішення про відмову в позові.

35. Доводи касаційної скарги, які зводяться виключно до переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, вказаних висновків не спростовують.

36. При цьому слід зазначити, що в силу вимог частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

37. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

38. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у справі № 738/980/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець