Справа № 820/4485/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 вересня 2018 р. № 820/4485/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1 (протокол загальних зборів №1-18 від 31.01.2018р.),

представника відповідача - ОСОБА_2І.(довіреність від 25.07.2018р. №18253/9/20-40-10-02-01), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ТПК НОВА" (пров. Метизний, буд. 10,м. Харків,61020, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ТПК НОВА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати видане Головним управлінням ДФС у Харківській області податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 08 травня 2018 року № 1, яким ТОВ "ТД "ТПК НОВА" збільшено суму грошового зобов`язання за податком на прибуток на 139 871 грн.25 коп., з яких за податковими зобов`язаннями збільшення становить 111897,00 грн., за штрафними санкціями 27 974,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, порушує права та законні інтереси позивача. Зокрема, позивач вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач самостійно, в позасудовому порядку, фактично визнав нікчемними правочини і дані, вказані позивачем як платником податків в податкових деклараціях, що призвело в подальшому до неправомірного встановлення суми заниження обєкта оподаткування податком на прибуток.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач, згідно наданого до суду відзиву, позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність. При цьому відповідач вказав, що проведеною перевіркою повноти декларування показників декларацій рядка 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток)» за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р. встановлено їх завищення, яке виникло в звязку з господарськими правовідносинами позивача з ФОП ОСОБА_3 з надання послуг у сфері права та консультування з питань комерційної діяльності.

Відповідач також вказує, що з наданих до перевірки документів (актів виконаних робіт (наданих послуг) не має можливості встановити фактично надану послугу, зокрема, встановити які саме послуги надавались за договором, в якому асортименті, в чому саме полягало надання послуги.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Встановлені судом фактичні обставини справи полягають в наступному.

В березні квітні 2018 року ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 23.04.2018р. № 1561/20-40-14-01-08/38996921 (а.с.14- 26), за висновками якого встановлено наступне:

- порушення з боку позивача вимог п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 111 897 грн., в тому числі за 2017 рік у розмірі 111 897 грн.;

- порушення з боку позивача вимог п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176, п.п. «г» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 9751,49 грн.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення рішення від 08.05.2018р. № 1 (а.с. 28), відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 139871,25 грн., в тому числі: за основним платежем на суму 111 897 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 27 974,25 грн.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду. Висновки податкового органу про несвоєчасне перерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб, викладені в акті податкової перевірки, позивачем в даній справі не оскаржуються.

Провадження у справі відкрито судом 08.06.2018р.

Досліджуючи доводи, якими керувався відповідач при прийнятті оскаржуваного в даній справі рішення, судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявленого перевіркою порушення - заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 111 897 грн. та необхідність прийняття оскаржуваного в даній справі рішення, відповідач виходив з того, що позивач у перевіреному періоді мав господарські правовідносини з ФОП ОСОБА_3.

Зокрема, між позивачем та вказаною особою було укладено договір з надання послуг від 02.01.2017р. № 02-01/17 у сфері права та консультування з питань комерційної діяльності, а саме: здійснення пошуку покупців на продукцію виробничо-технічного призначення, яку виробляє позивач, шляхом проведення необхідної роботи з покупцями, результатом якої має стати укладення позивачем з покупцем, якого знайде виконавець (ФОП ОСОБА_3В.) договору купівлі-продажу (поставки) продукції та реалізація цієї продукції покупцю; ведення переговорів з істотних умов договору купівлі-продажу (поставки), підготовка проектів купівлі-продажу (поставки), додаткових угод до нього в інтересах позивача та їх узгодження з покупцем; надання поточних консультацій та інформаційних послуг у сфері права та комерційної діяльності з приводу виконання позивачем та покупцем умов укладених договорів купівлі-продажу (поставки) продукції.

Також контролюючий орган взяв до уваги, що 03.04.2017р. між тими самими особами було укладено договір № 03-04/17 у сфері права та консультування з питань комерційної діяльності, а саме: здійснення пошуку продавців промислового обладнання та супутніх матеріалів шляхом проведення необхідної роботи з продавцями, результатом якої має стати укладення позивачем (замовником) з продавцем, якого знайшов виконавець (ФОП ОСОБА_3В.) договору купівлі-продажу (поставки) обладнання та реалізація цього обладнання замовнику; ведення переговорів з істотних умов договору купівлі-продажу (поставки), додаткових угод до нього в інтересах замовника та їх узгодження з продавцем: надання поточних консультацій та інформаційних послуг у сфері права та комерційної діяльності з приводу виконання замовником та продавцем умов укладених договорів купівлі-продажу (поставки) обладнання.

При цьому, згідно умов зазначених вище договорів передбачалося надання виконавцем замовникові акту наданих послуг та звіту про виконану роботу не пізніше 30.12.2017р.

За встановлених обставин контролюючим органом було взято до уваги, що до податкової перевірки позивачем було надано вказані вище договори, проте не надано звіти про виконані роботи, докази ведення ділової переписки у процесі замовлення ат отримання послуг за ними, не представлено переліку наданих консультацій (скільки часу було витрачено), інформацію про отримання послуг в усному, письмовому вигляді або доказів їх отримання в електронному вигляді, доказів використання результату наданих послуг в господарській діяльності позивача та отримання в звязку з цим позитивного економічного ефекту від укладення договорів.

З урахуванням наведеного контролюючий орган дійшов висновку про неможливість встановити з поданих до перевірки документів дійсне виконання зазначених вище господарських договорів та, відповідно, правомірність віднесення сум, сплачених за ними до податкової звітності.

Контролюючий орган виходив з того, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, які визначені п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України та врахував, що оскільки подані позивачем до податкової перевірки документи належним чином не обґрунтовують показники податкової звітності, сформовані позивачем, відсутніми є підстави для визнання таких показників обґрунтованими та правомірними.

Окремо контролюючий орган згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву наголосив на тому, що ФОП ОСОБА_3, з яким позивачем було укладено зазначені вище договори з надання послуг, є засновником вказаного підприємства, що підтверджується відповідним Витягом з Єдиного реєстру підприємств, установ та організацій. Дана обставина також не заперечується позивачем. При цьому контролюючий орган зазначив, що за даної обставини позивач та ФОП ОСОБА_3 є повязаними особами, що може свідчити про здійснення ФОП ОСОБА_3 практичного контролю за бізнес рішеннями юридичної особи та можливість впливати на її рішення, в тому числі в галузі оподаткування, бухгалтерського і фінансового обліку.

Доводи позовної заяви підтверджують укладання між позивачем та ФОП ОСОБА_3 зазначених вище договорів з надання послуг та зведені позивачем до того, що фактичним результатом виконання цих договорів стало укладення між позивачем та ДП «Житомирський бронетанковий завод» договору № 7 від 20.01.2017р. та додаткових угод до нього, предметом яких є придбання ДП «Житомирський бронетанковий завод» у позивача продукції. При цьому фактичне виконання договору щодо постачання продукції підтверджується позивачем копіями первинних документів.

Так само позивач вказує, що результатом виконання договору від 03.04.2017р. № 03-04/17, укладеного на надання послуг з ФОП ОСОБА_3 стало укладення договору поставки №11 від 27.04.2017р. між позивачем та ТОВ «Імперія металів», за яким позивачем придбано обладнання та супутні матеріали до верстата вертикально-фрезерувального моделі МV 204 Р з ЧПК Fanuk 31 іВ, фактичне виконання якого підтверджено документами первинного обліку.

Щодо доказів фактичного виконання укладених з ФОП ОСОБА_3 договорів з надання послуг, то за доводами позовної заяви їх підтверджено: за договором від 02.01.2017р. № 02-01/17 переліком потенційних покупців, письмовою комерційною пропозицією, проектом та кінцевим варіантом договору купівлі-продажу (поставки) № 7 від 20.01.2017р. та додаткових угод до нього, підтвердженням проведення переговорів, письмовими проектами листів.

Щодо договору від 03.04.2017р. №03-04/17, його виконання, за доводами позивача, підтверджено переліком потенційних продавців, письмовими комерційними пропозиціями, зробленими продавцями, проектами та кінцевим варіантом договору купівлі-продажу обладнання та додаткових угод до нього, підтвердженням проведення переговорів виконавцем від імені замовника (позивача) з продавцем, письмовими проектами листів між замовником і продавцем.

Згідно доводів відповіді на відзив, наданої позивачем до суду (а.с. 140-149) він вказує, що за договором від 02.01.2017р. №02-01/17, укладеним з ФОП ОСОБА_3 надання з боку виконавця на адресу замовника інших документів ніж ОСОБА_1 наданих послуг не передбачено. При цьому такий акт, а також звіт про надання послуг було надано. Крім того, умовами зазначеного договору та звітом про його виконання від 28.12.2017р. було передбачено лише представлення, а не надання переліку потенційних покупців, письмової комерційної пропозиції, проектів договорів купівлі-продажу, а відтак зазначені документи у позивача насправді відсутні.

Так само позивач зазначив, що за договором з надання послуг від 03.04.2017р. №03-04/17 після виконання зобовязань за ним виконавець мав направити замовникові (позивачу) ОСОБА_1 наданих послуг в двох екземплярах, звіт про виконану роботу та протокол погодження договірної ціни наданих послуг, що ним було дотримано. В даному випадку, як стверджує позивач, згідно умов укладеного договору також не було передбачено надання будь-яких інших документів, ніж зазначені вище, а відтак вони також відсутні у позивача.

Дослідивши наведені доводи сторін, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом підтверджено, що між позивачем та ФОП ОСОБА_3 02.01.2017р. було укладено договір надання послуг № 02-01/17 (а.с. 31-34), відповідно до умов якого передбачено надання ФОП ОСОБА_3 як виконавцем, послуг у сфері права та консультування з питань комерційної діяльності, а саме: здійснення пошуку покупців на продукцію виробничо-технічного призначення, яку виробляє позивач, шляхом проведення необхідної роботи з покупцями, результатом якої має стати укладення позивачем з покупцем, якого знайде виконавець (ФОП ОСОБА_3В.) договору купівлі-продажу (поставки) продукції та реалізація цієї продукції покупцю; ведення переговорів з істотних умов договору купівлі-продажу (поставки), підготовка проектів купівлі-продажу (поставки), додаткових угод до нього в інтересах позивача та їх узгодження з покупцем; надання поточних консультацій та інформаційних послуг у сфері права та комерційної діяльності з приводу виконання позивачем та покупцем умов укладених договорів купівлі-продажу (поставки) продукції. Згідно п. 3.1 договору вартість послуг з пошуку покупців дорівнює 3 % від суми договору, укладеного між замовником та покупцем за результатами наданих виконавцем послуг за цим договором. Згідно п. 5.1 договору приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами не пізніше 30 грудня 2017 року шляхом підписання акту надання послуг на підставі поданого виконавцем та затвердженого замовником звіту.

До матеріалів справи позивачем надано звіт до вказаного вище договору від 28.12.2017р. (а.с. 35-36), згідно якого вказано про надання послуг за договором: здійснення пошуку покупців на продукцію (гусеничні стрічки до бойових машин піхоти БМП 1), здійснення заходів до укладення договору № 7 від 20.01.2017р., підготовка проекту вказаного договору та додаткових угод до нього, надання поточних консультацій, інформаційних послуг в усній та письмовій формі.

Згідно п. 3 вказаного звіту зазначено, що відповідно до умов договору, за результатами наданих послуг виконавцем було представлено: перелік потенційних покупців, письмову комерційну пропозицію, проекти та кінцевий варіант договору купівлі-продажу № 7 від 20.01.2017р. та додаткових угод до нього, документальне оформлення документації щодо відвантаження та прийняття покупцем продукції, підтвердження проведення переговорів виконавцем від імені замовника з покупцем, письмові проекти листів між замовником та покупцем.

З наведеного звіту слідує, що документи, які фактично підтверджують фактичне виконання договору обєктивно існували та були представлені позивачу.

Згідно акту наданих послуг від 28.12.2017р. до договору № 02-01/17 від 02.01.2017р. (а.с. 37) позивачем прийнято послуги у сфері права та консультування з питань комерційної діяльності на загальну суму 502 830,00 грн.

Так само, між позивачем та ФОП ОСОБА_3 03.04.2017р. було укладено договір надання послуг № 03-04/17 (а.с.71-74), предметом якого є здійснення пошуку продавців промислового обладнання та супутніх матеріалів шляхом проведення необхідної роботи з продавцями, результатом якої має стати укладення позивачем (замовником) з продавцем, якого знайшов виконавець (ФОП ОСОБА_3В.) договору купівлі-продажу (поставки) обладнання та реалізація цього обладнання замовнику; ведення переговорів з істотних умов договору купівлі-продажу (поставки), додаткових угод до нього в інтересах замовника та їх узгодження з продавцем: надання поточних консультацій та інформаційних послуг у сфері права та комерційної діяльності з приводу виконання замовником та продавцем умов укладених договорів купівлі-продажу (поставки) обладнання.

Згідно звіту про надання послуг від 28.12.2017р. до договору № 03-04/17 від 03.04.2017р. (а.с. 75-77) вказано про надання виконавцем (ФОП ОСОБА_3В.) позивачу послуг з пошуку продавців промислового обладнання та супутніх матеріалів, проведення переговорів, здійснення заходів щодо укладення договору поставки обладнання з продавцем (ТОВ «Імперія металів») № 11 від 27.04.2017р., яке фактично отримано позивачем, підготовки проекту договору, надання поточних консультацій та інформаційних послуг.

Згідно п. 2 вказаного звіту вказано, що відповідно до умов договору, за результатами наданих послуг виконавцем було представлено: перелік потенційних продавців, письмові комерційні пропозиції, зроблені продавцями, проекти та кінцевий варіант договорів купівлі-продажу обладнання, документальне підтвердження відвантаження та прийняття замовником обладнання, підтвердження проведення переговорів виконавцем від імені замовника з продавцем, письмові проекти листів між замовником та продавцем.

З наведеного звіту слідує, що документи, які фактично підтверджують фактичне виконання договору обєктивно існували та були представлені позивачу.

Згідно протоколу погодження договірної ціни від 28.2.2017р. (а.с. 78) визначено загальну суму наданих послуг в розмірі 118 817,70 грн.; згідно акту надання послуг до договору № 03-04/17 від 03.04.2017р. прийнято послуги у сфері права та консультування з питань комерційної діяльності на суму 118 817,70 грн.

Надаючи оцінку вказаним доказам, наданим позивачем, суд зауважує, що доводи позовної заяви, відповіді на відзив та наявні в матеріалах справи копії звітів про виконання договорів, укладених позивачем з ФОП ОСОБА_3 містять суперечності. Зокрема, згідно вказаних звітів позивачу були представлені документи, які свідчать про фактичне здійснення дій на виконання укладеного договору (перелік потенційних продавців (покупців), письмові комерційні пропозиції, зроблені продавцями (покупцями), проекти та кінцевий варіант договорів купівлі-продажу, підтвердження проведення переговорів виконавцем від імені замовника з продавцем (покупцем), письмові проекти листів між замовником та продавцем. При цьому до матеріалів справи позивачем копії вказаних документів не надано з посиланням на відсутність необхідності їх надання згідно умов укладених з ФОП ОСОБА_3 договорів.

Слід зазначити, що договори про надання послуг, укладені позивачем з ФОП ОСОБА_3 містять вказівку про необхідність надання виконавцем звіту про виконання робіт за договором, а зазначені вище документи, які фактично підтверджують виконання робіт, є саме складовою частиною звіту, який сам по собі не містить вичерпних доказів фактичного виконання робіт, а лише перелічує їх із зазначенням про надання таких документів замовникові.

Відтак документи, надані на підтвердження виконання договорів та зазначені в звітах про їх виконання обєктивно існували на час складення цих звітів, були надані позивачу та враховані ним при вирішенні питання про затвердження звітів про надання послуг, тобто позивачем ним було надано відповідну правову оцінку, а в подальшому, з їх урахуванням, здійснено оплату послуг ФОП ОСОБА_3

В звязку з цим вказані документи мали бути представлені позивачем для доведення поза розумним сумнівом фактичного виконання договорів як контролюючому органу так і суду.

Також суд зауважує, що контролюючим органом не було піддано сумніву наявність укладеного між позивачем та ДП «Житомирський бронетанковий завод» договору № 7 від 20.01.2017р., а також первинних документів з постачання продукції за ним. Проте, за відсутності згаданих вище доказів, які б вказували на фактичне виконання договору надання послуг від 02.01.2017р. №02-01/17, контролюючим органом не було встановлено звязок між реальним виконанням ФОП ОСОБА_3 його обовязків за вказаним договором та подальшим укладенням позивачем договору з ДП «Житомирський бронетанковий завод» договору № 7 від 20.01.2017р. на постачання продукції.

Судом в обсязі наданих до суду доказів такого звязку також не встановлено, оскільки саме лише зазначення в звіті від 28.12.2017р. до договору від 02.01.2017р. № 02-01/17 про те, що наслідком виконання договору від 02.01.2017р. № 02-01/17 стало укладення договору з ДП «Житомирський бронетанковий завод» № 7 від 20.01.2017р. належним чином не підтверджено.

Що стосується договору поставки № 11 від 27.04.2017р., укладеного між позивачем та ТОВ «Імперія металів», то його копію позивачем до суду не надано. Згідно копій видаткових накладних (а.с. 80-91) зазначається про придбання позивачем у вказаного контрагента низки товарів, проте доказів їх оприбуткування, перевезення та сплати за товар до суду не надано.

Суд, не надаючи оцінку обставинам фактичного виконання договору поставки № 11 від 27.04.2017р., зазначає, що в даному випадку також, за відсутності доказів, які б вказували на фактичне виконання договору надання послуг від 03.04.2017р. №03-04/17, контролюючим органом та, в подальшому, судовим розглядом не було встановлено звязок між реальним виконанням ФОП ОСОБА_3 його обовязків за вказаним договором та, як наслідком цього, подальшим укладенням позивачем договору з ТОВ «Імперія металів» № 11 від 27.04.2017р. на придбання продукції.

Що стосується надання консультаційних послуг, суд погоджується з доводами контролюючого органу про те, що вони за своєю суттю мали бути оформлені в тому числі у вигляді відповідних письмових документів, про що міститься вказівка в обох укладених позивачем з ФОП ОСОБА_3 договорах, звітах про надання послуг, затверджених сторонами. Проте до суду жодних письмових доказів, які б містили результат надання таких послуг не надано. Так само не надано доказів, які б містили відомості скільки часу було витрачено ФОП ОСОБА_3 на пошук та вивчення нормативно-правових актів, адже за обома укладеними договорами він надавав консультаційні та інформаційні послуги в сфері права. Не надано суду також доказів чи має ФОП ОСОБА_3 відповідну юридичну освіту, яка б надала йому фактичну можливість виконання договорів в частині правового консультування, а також відповідну освіту або ділові, особисті навички та знання в сфері бізнесу, які б надали йому можливість фактично виконати укладені договори в частині підшукання необхідних контрагентів, проведення ділових переговорів, надання консультацій в сфері бізнесу.

З урахуванням викладеного контролюючий орган обґрунтовано дійшов висновку про відсутність належного підтвердження виконання спірних угод та, як наслідок цього, дійшов вірного висновку про відсутність права позивача формування показників витрат за спірними господарськими операціями.

При цьому доводи контролюючого органу про наявність ознак, які можуть вказувати на те, що ФОП ОСОБА_3 міг фактично здійснювати практичний контроль за бізнес рішення юридичної особи позивача та міг впливати на її рішення, в тому числі в галузі оподаткування, бухгалтерського і фінансового обліку, будучи її засновником, суд відхиляє. При цьому суд зазначає, що контролюючим органом не надано доказів, які б достовірно підтверджували вказані доводи, а згідно доказів, наданих позивачем, зокрема статутних та внутрішніх документів юридичної особи позивача, керівництво нею здійснює директор, який формально не підпорядкований засновнику юридичної особи в питаннях здійснення безпосередньої господарської діяльності, яку здійснює самостійно.

Стосовно доводів позивача про відсутність в акті податкової перевірки від 23.04.2018р. № 1561/20-40-14-01-08/38996921 посилань на судові рішення про визнання фінансово-господарських операцій з контрагентами недійсними з посиланням на норми ст. 215 ЦК України, суд зауважує, що контролюючим органом, як слідує з вказаного акту перевірки, було поставлено під сумнів можливість формування показників податкової звітності за відсутності належного їх підтвердження. Необхідність такого підтвердження регламентовано нормами Податкового кодексу України, який в даному випадку є спеціальним законом в галузі оподаткування.

Що стосується питання недійсності правочину, слід зазначити, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Правове регулювання спірних відносин полягає в наступному.

Згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, обєкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає обєкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

В звязку з наведеним суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Також суд враховує, що будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, перевіривши оскаржувані в даній справі рішення контролюючого органу, що були прийняті за наслідками податкової перевірки позивача, суд доходить висновку про їх відповідність приписам чинного законодавства та дійсним обставинами справи, яка підтверджена відповідачем як субєктом владних повноважень за привалами ч. 2 ст. 77 КАС України.

При цьому суд зауважує, що з урахуванням ч. 2 ст. 77 КАС України та положень частини першої вказаної норми, яка передбачає обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, доведення субєктом владних повноважень обґрунтованості прийнятого ним рішення не виключає обовязку позивача надати суду всі наявні докази в обґрунтування своїх вимог.

В звязку з наведеним та беручи до уваги надані сторонами докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги про скасування оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення є такими, що не підлягають задоволенню. Факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин в галузі оподаткування, не знайшов підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1,2, 6,7,19, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ТПК НОВА" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 21 вересня 2018 року.

Суддя О.В. Панченко