Справа № 489/2004/17
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/2004/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Яковлєва О.В.,

судді Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №4 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №4 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БР №446665 від 20.04.2017 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірної постанови.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2018 року позов задоволено. Скасовано спірну постанову.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції Національної поліції України просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2018 року позивач, керуючи автомобілем «Hyundai IV35», державний номер ВЕ7470АT, рухався по автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», на 122 км. здійснив обгін службового автомобілю патрульної поліції.

Інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м. Миколаєві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 автомобіль позивача було зупинено та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №446665 за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

При цьому у постанові зазначено, що позивач в умовах недостатньої видимості ( в темну пору доби, за несприятливих умов: (йшов дощ), здійснив обгін та перетнув при обгоні суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 14.6 г) ПДР України.

Відповідно до пояснень, долучених до матеріалів справи, позивач не визнав наявність правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил обгону тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 14.6 г) ПДР України обгін заборонено в умовах недостатньої видимості.

Згідно п. 1.10 ПДР України недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу снігопаду тощо.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Факт правопорушення підтверджується відеозаписом 20.04.2017.mp4, де зафіксовано з 00:05 по 00:09 хв. як легковий автомобіль здійснює обгін службового автомобіля патрульної поліції.

Крім того, факт здійснення обгону не заперечується позивачем в письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

На відеозаписі 2017...1671.mov з метою всебічного з'ясування обставин справи водій та патрульні поїхали на місце вчинення маневру обгону в порушення ПДР, для підтвердження наявності там суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 - вузька суцільна лінія.

На відеозаписі 2017...1662.mov зафіксовано наявність в місці вчинення обгону вузької суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 ПДР України.

Крім відеозапису відповідачем було надано витяг з інформаційно-аналітичної системи "АРМОР", на якому зафіксовано швидкість патрульного автомобіля в момент вчинення порушення правил дорожнього руху гр. ОСОБА_1, яка складала близько 60 км/год. Транспортні засоби рухалися в потоці, один за одним, приблизно з однаковою швидкістю.

Співвідносячи відеозапис та витяг з бази "АРМОР"', колегія суддів приходить до висновку, що швидкість транспортного засобу, який обігнав гр. ОСОБА_1, була однозначно більшою ніж 30 км/год.

Окрім того, факт недостатньої видимості (дощ) також підтверджується наявними відеозаписами.

Враховуючи доведеність спірного правопорушення, постанова серії БР №446665 від 20.04.2017 року є обґрунтованою, законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Щодо доводів позивача про те, що поліцейським розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, вони не заслуговують на увагу через наступне.

Так, ч.2ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ст. 283 КпАП України- розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За КпАП України до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Тобто, розгляд справи на місці вчиненні правопорушення не є порушенням з боку інспектора патрульної поліції.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Пунктом 4 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №4 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БР №446665 від 20.04.2017 року відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_3/

Судді /ОСОБА_4 /

/ОСОБА_5/