Справа № 173/1773/18
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/1773/18
Провадження №2-а/173/27/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

при секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Верхньодніпровського відділення поліції, старшого лейтенанта поліції Утки Сергія Володимировича про визнання протиправною скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з адміністративним позовом до інспектора СРПП Верхньодніпровського відділення поліції, старшого лейтенанта поліції Утки С.В., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін 29.08.2018 року.

29.08.2018 року розгляд справи відкладний за клопотанням відповідача про надання часу для складання відзиву на позовну заяву. Справу призначено до розгляду на 18.09.2018 року

18.09.2018 року відповідачем наданий відзиву на позовну заяву та диск з відеозаписом адміністративного правопорушення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП від 21.07.2018 року серії НК № 864010 та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 21.07.2018 року відповідачем було винесено постанову серії НК № 864010, згідно якої його було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255.000 грн.

Згідно винесеної постанови його притягнено до адміністративної відповідальності за те, що 21.07.2018 року о 10-30 год., на вулиці Яблуневій в м. Верхньодніпровську керуючи транспортним засобом ВАЗ 210430 д.н. НОМЕР_1, він здійснив зупинку транспортного засобу, безпосередньо з місця виїзду з прилеглої території.

Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Виїжджаючи з прибудинкової території по вул., Яблуневій. 30 на вул.. Яблуневу, під'їжджаючи до перехрестя, додержуючись вимог ПДР, він здійснив вимушену зупинку. Буквально через одну хвилину перед ним зупинилась службова машина працівників поліції, з якої вийшов відповідач, і звинуватив його у неіснуючому порушенні саме якого пункту Правил дорожнього руху він йому не пояснив, а пояснив, що складатиме постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за зупинку його транспортного засобу в місті виїзду з прилеглої території. Його заперечення з приводу правомірності його дій відповідачем не були взяті до уваги, що й стало підставою звернення до суду

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву та відеозапис вчиненого правопорушення. Згідно візиву на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що згідно п.15.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що зупинка транспортних засобів повинна здійснюватись у спеціально відведених місцях на узбіччі. П. 15.2 Правил дорожнього руху передбачено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка неможливі вони дозволяються біля правого краю проїзної частини. Під час патрулювання 21.07.2018 року о 10-30 годині повертаючи з вул. О.Поля на вул.. Яблунева в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області був помічений автомобіль НОМЕР_2, який стояв безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, а саме з подвір'я № 30 по вул. Яблуневій вищевказаного населеного пункту. Під'їжджаючи ближче було видно, що на вказаному автомобілі аварійна сигналізація не працює. В салоні автомобіля сидять водій та пасажир та спілкуються між собою. Зупинившись перед виїздом з прилеглої території, на стоянці він вийшов з патрульного автомобіля та пішов в бік автомобіля ВАЗ 2104, побачивши його, пасажир вийшов з автомобіля, а водій почав рух на автомобілі в його сторону та був зупинений ним. Він підійшов до автомобіля назвав причину зупинку. На що водій автомобіля пояснив, що підвозив знайомого, та коли зупинив автомобіль вони ще сиділи та спілкувались між собою. Ніяких обставин, що вимусили водія здійснити вимушену зупинку водій не навів.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21.07.2018 року серії НК № 864010 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 21.07.2018 року о 10-30 год., на вулиці Яблуневій в м. Верхньодніпровську керуючи транспортним засобом ВАЗ 210430 д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_1, здійснив зупинку транспортного засобу, безпосередньо з місця виїзду з прилеглої території.

До позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.20101 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі

Відповідно до п. 15.1 Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2 ПДР - За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пунктом 15.3 ПДР -У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1 а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Відповідно до п. 15.9 Правил дорожнього руху України - Зупинка забороняється: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1ст. 77 КАС України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінстративного правопорушення, винність данної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інш.

Відповідачем, як посадовою особою, суб'єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються наданий відзив на позовну заяву та відеозапис вчиненого позивачем правопорушення.

З наданого відеозапису вбачається, що автомобіль позивача зупинений безпосередньо в місці виїзду з прибудинкової території. При цьому передом автомобіль звернений до газону, а не до проїзної частини, аварійна сигналізація на автомобілі не працює. Тому доводи позивача про те, що він виїжджав з прилеглої території та здійснив вимушену зупинку є безпідставним. Так як в цьому випадку автомобіль позивача був би звернений передом до проїзної частини та були б включені аварійні сигнали. Також на відеозаписі видно, що позивач вільно сидить в автомобілі без наміру руху на автомобілі. З наданого відеозапису також вбачається, що через кілько метрів від місця стоянки автомобіля позивача є спеціально обладнане місце для зупинки автомобілів,на якому автомобілів немає взагалі, проте позивач у відповідності із правилами ПДР не заїхав на стоянку, а стояв на автомобілі безпосередньо із виїзду з прилеглої території будинку. При цьому проведення замірів не потребувалось, так як позивач притягнений до адміністративної відповідальності за стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, а не за стоянку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій.

За даних обставин суд вважає доведеними доводи відповідача щодо правомірності його дій, як суб'єкта владних повноважень, з приводу складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу.

Інші обставини, зазначені в позовній заяві: не складання протоколу про адміністративне правопорушення та не зазначення в постанові пункту Правил дорожнього руху, який він порушив, не є суттєвими та не тягнуть за собою скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Частинами 1, 3 ст. 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст.. 258 цього кодексу.

ч. 2. 3. 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції , та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі .

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так як стосовно позивача адміністративне правопорушення оформлене на місці його вчинення, а також, те що розгляд даного адміністративного правопорушення віднесений до компетенції Національної поліції то складання протоколу про адміністративне правопорушення не вимагалось.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року « у справі за конституційним зверненням Уповноваженого верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положень частини першої ст.. 276 Кодексу України про адміністративне правопорушення». Встановлено. що законодавство передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2.4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної в відповідальності фактично відбувається в скороченому провадженні.

Таким чином порушень при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності складання протоколу про адміністративне правопорушення суд не вбачає.

В свою чергу, позивач як учасник дорожнього руху повинен знати Правила дорожнього руху та неухильно їх виконувати.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора СРПП Верхньодніпровського відділення поліції, старшого лейтенанта поліції Утки Сергія Володимировича (юридична адреса: м. Верхньодніпровськ вул. Авраменка, 21) про визнання незаконною та скасувати постанови, серії НК № 864010 від 21 липня 2018 року, винесеної інспектором СРПП Верхньодніпровського відділення поліції, старшим лейтенанта поліції Уткою Сергієм Володимировичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомінікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлений 18.09.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 18.09.2018 року

Оприлюднене: 24.09.2018 року

Дата набрання законної сили: 29.09.2018 року