Справа № 815/2932/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2932/18

Категорія: 5.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицького О.І. , Семенюка Г.В.

при секретарі - Алексєєвій Н.М.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року прийняту у відкритому судовому засіданні об 15:46 год. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БУДТРЕСТ-ВВ до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/000028/2, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/000029/2 та № UA100110/2018/000030/2, визнання протиправними та скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/00211, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/00238 та № UA100110/2018/00239

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю БУДТРЕСТ-ВВ (далі ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ, позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/000028/2, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/000029/2 та № UA100110/2018/000030/2, визнання протиправними та скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/00211, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/00238 та № UA100110/2018/00239.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ надало всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за електронною митною декларацією встановлено, що документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до частини 1 статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року адміністративний позов ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Київська міська митниця ДФС звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Окрім того, скаржник зазначає, що документи, подані позивачем для визначення митної вартості товару, містять розбіжності. Так, декларантом для підтвердження числових значень складових митної вартості товару надано інвойси, контракт, пакувальні листи, прайс-листи від продавця. У пункті 4.1 Контракту від 22 квітня 2017 року № HLF/BB - 220417 зазначено, що умови поставки товару визначаються окремо у кожному наступному інвойсі. В наданих інвойсах - умови поставки товару - СРТ Київ. Проте, в пакувальному листі зазначено умови поставки CIF ОСОБА_2. Відповідно до міжнародних правил, при Умовах поставки CIF до вартості товару включаються витрати на страхування та транспортування до кордону України. Згідно з п.8 ч.2 ст.53 Митного кодексу України якщо страхування здійснювалось, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Однак до митного оформлення не подані страхові документи чи документи, що містять відомості про вартість страхування, або документальне підтвердження про відсутність страхування.

При цьому, в п.п.6.3 Контракту зазначено, що вартість палет, тари та упаковки включено у вартість товару. Згідно п.10 ст.58 Митного кодексу України вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних з пакуванням це складові митної вартості. Але, разом з тим, відомості щодо числових значень таких складових не підтверджено документально, тобто немає можливості відокремити числові значення вартості самого товару. Документ, наданий в якості прайс-листа, отриманий від продавця, а не від виробника товару. В наданому прайс-листі відсутні умови поставки товару. Таким чином не виконано обовязки декларанта, обумовлені п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчислення.

Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі. Клопотання Київської міської митниці ДФС про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено. Призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно вимог ст.195 КАС.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини справи.

22 квітня 2017 року ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ (покупець) уклало з HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD (продавець) контракт № HLF/BB-220417 купівлі-продажу.

Відповідно до умов зазначеного контракту продавець продає, а покупець купує товари народного споживання, іменовані надалі Товари народного споживання, у відповідності з документами відвантаження, узгодженими та підписаними сторонами, на кожну поставку окремо і на умовах, зазначених у даному Контракті та інвойсах і доповненнях до нього.

ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ з метою визначення митної вартості товарів інструменти ручні з вбудованим бензиновим двигуном, нові, призначені для використання в побуті: мотокоса з бензиновим двухтактовим одноциліндровим двигуном подало до Київської міської митниці ДФС електронні митні декларації № UA100110/2018/315022 (UA100110/2018/315037) та № UA100110/2018/315018 (UA100110/2018/315046) від 31 травня 2018 року та № UA100110/2018/313711 (UA100110/2018/313784) від 22 травня 2018 року, а також документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів: пакувальні листи HLF/BB-NT17H367618 від 11 квітня 2018 року, HLF/BB-NT17H367617 від 05 квітня 2018 року, HLF/BB-AW-L-170918A1 від 12 лютого 2018 року; рахунки фактури (інвойс) HLF/BB-NT17H367618 від 11 квітня 2018 року, HLF/BB-NT17H367617 від 05 квітня 2018 року, HLF/BB-AW-L-170918A1 від 12 лютого 2018 року; коносаменти (Bill of lading) MRFB18040765 від 11 квітня 2018 року, SZHSE1804001 від 05 квітня 2018 року, 4359-0177-801.031 від 12 лютого 2018 року; копії автотранспортних накладних № 19/1 від 25 травня 2018 року, 18/1, 18/2, 18/3 від 25 травня 2018 року, № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 від 21 травня 2018 року; декларації про походження товару HLF/BB-NT17H367618 від 11 квітня 2018 року, HLF/BB-NT17H367617 від 05 квітня 2018 року, HLF/BB-AW-L-170918A1 від 12 лютого 2018 року; прейскуранти (прайс-лист) виробника товару б/н від 28 березня 2018 року, 22 березня 2018 року, 01 лютого 2018 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу HLF/BB-220417 від 22 квітня 2017 року; договір про надання послуг митного брокера № 052001 від 20 травня 2017 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару ПКМУ № 364 від 25 травня 2016 року та інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими держ. за № 2313508 від 19 квітня 2018 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю БУДТРЕСТ-ВВ митну вартість товарів визначило за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Київська міська митниця ДФС під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених по зазначеним електронним митним деклараціям, встановила, що документи, подані для визначення митної вартості товарів відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: декларантом для підтвердження числових значень складових митної вартості товару надано інвойси, контракт, пакувальні листи, прайс-листи від продавця. У пункті 4.1 Контракту від 22 квітня 2017 року № HLF/BB - 220417 зазначено, що умови поставки товару визначаються окремо у кожному наступному інвойсі. В наданих інвойсах - умови поставки товару - СРТ Київ. Проте, в пакувальному листі зазначено умови поставки CIF ОСОБА_2. Відповідно до міжнародних правил, при Умовах поставки CIF до вартості товару включаються витрати на страхування та транспортування до кордону України. Згідно з п.8 ч.2 ст.53 Митного кодексу України якщо страхування здійснювалось, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Однак до митного оформлення не подані страхові документи чи документи, що містять відомості про вартість страхування, або документальне підтвердження про відсутність страхування. В п.6.3 Контракту зазначено, що вартість палет, тари та упаковки включено у вартість товару. Згідно п.10 ст.58 Митного кодексу України вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних з пакуванням це складові митної вартості. Але, разом з тим, відомості щодо числових значень таких складових не підтверджено документально, тобто немає можливості відокремити числові значення вартості самого товару; 3) документ, наданий в якості прайс-листа, отриманий від продавця, а не від виробника товару. В наданому прайс-листі відсутні умови поставки товару.

Київська міська митниця ДФС своїми рішеннями від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/000028/2, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/000029/2 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товарів у сторону збільшення із застосуванням резервного методу.

Також, Київська міська митниця ДФС склала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/00211, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/00238 та № UA100110/2018/00239.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці ДФС у відповідності до положень ОСОБА_3 IV Митного кодексу України ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ заявами від 23 травня 2018 року та від 04 червня 2018 року оскаржило їх.

Київська міська митниця ДФС своїми листами від 06 червня 2018 року за вих. № 4296/10/26-70-19-01 та від 29 травня 2018 року за вих. № 4034/10/26-70-19-01 повідомила ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ про відмову у скасуванні рішень про коригування митної вартості товарів № UA100110/2018/00000028/2 від 22 травня 2018 року та № UA100110/2018/00000029/2, UA100110/2018/00000030/2 від 31 травня 2018 року.

Не погоджуючись із вищевказаним товариство звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Митному кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно ч. 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України).

Згідно частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема,: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості Митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Оцінка суду.

Між тим, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять суттєвих розбіжностей та наявних ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано достатню кількість документації для застосування першого методу обчислення митної вартості товару.

В свою чергу, щодо встановленої митним органом невідповідності умов поставки у наданих товариством документах, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених по електронним митним деклараціям, встановив розбіжності, а саме, в наданих позивачем інвойсах зазначено умови поставки товару СРТ Київ, при цьому, в пакувальному листі зазначено умови поставки CIF ОСОБА_2.

Пакувальний лист (англ. Packing List) це супровідний документ до вантажу, де дається перелік усіх видів, артикулів і сортів товарів, що перебувають у кожному товарному місці. Затвердженої форми пакувального листа та вимог щодо його заповнення законодавством України та міжнародним законодавством не передбачено, з огляду на що жодна інформація викладена в пакувальному листі не суперечить його суті та не може слугувати підставами для сумніву.

Відповідно п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що згідно листів від 21 травня 2018 року та 31 травня 2018 року HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD повідомило, що при видачі пакувальних листів щодо товарів, які на підставі контракту від 22 квітня 2017 року № HLF/BB-220417 направлені ТОВ БУДТРЕСТ-ВВ, в звязку з технічною помилкою була вказана невірна інформація в графі умови поставки CIF ОСОБА_2, вірним необхідно вважати СРТ Київ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявність будь-яких технічних помилок в наданих позивачем документах в сукупності з іншими документами, які підтверджують митну вартість отриманого товару, не є безумовною підставою для застосування резервного методу митного оформлення, що правильно було зазначено судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення від 07 серпня 2018 року.

Згідно вимог статей 627 і 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять: умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 6 Закону України від 16 квітня 1991 року №959-ХІІ "Про зовнішньоекономічну діяльність" суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види договорів, крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01 січня 2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов'язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі. Відповідно до Інкотермс-2010 термін CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування. Таким чином, за умови поставки CIF згідно умов контракту всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах, а тому надання додаткових документів, в тому числі визначати вартість страхування митним законодавством не передбачається. Окремого страхування товару декларантом не здійснювалося. Правила Інкотермс також не передбачають обов'язкового надання Покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу.

До того ж, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються у випадку, якщо здійснювалося страхування.

Згідно пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

В даному випадку, згідно з п. 6.3 укладеного Контракту (а.с.3), вартість палет, тари та упаковки включено у вартість товару, а тому колегія суддів вважає достатніми наданні товариством документи у цій частині.

При цьому, в пакувальних листах зазначена вага брутто (вага товару із упаковкою) та вага нетто (вага товару без упаковки).

Таким чином, оскільки інформація щодо вартості товару зазначена у інвойсах та інформація щодо ваги товару наявна в пакувальних листах, то, на думку колегії суддів, відповідач мав змогу самостійно визначити вартість упаковки, яка включена у вартість товару.

При цьому, доводи митного органу про те, що на пропозицію митного органу надати додаткові документи щодо митної вартості декларант відмовився, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 02 квітня 208 року у справі № К/9901/2490/18 (810/1635/15).

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незгода митного органу зі змістом наданих позивачем прайс-листів, за умови наявності у них вартості поставленого товару, не є підставою для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості.

Прайс-лист (прейскурант) - це документ, що містить перелік товарів, робіт та послуг (із можливим зазначенням їх характеристик) та із вказівкою їх вартості. Законодавством не передбачено форми прайс-листа, а також відомостей, які підлягають включенню до нього.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що витребуванню митним органом підлягають ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що твердження відповідача спростовується доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, подані позивачем документи в даному випадку слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та належать до скасування.

Таким чином, митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/000028/2, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/000029/2 та № UA100110/2018/000030/2, а також прийняті на їх підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/00211, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/00238 та № UA100110/2018/00239, що є підставою для їх скасування.

При цьому, доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат передбачений ст.139 КАС України здійсненню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції залишено судом апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БУДТРЕСТ-ВВ до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/000028/2, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/000029/2 та № UA100110/2018/000030/2, визнання протиправними та скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 травня 2018 року № UA100110/2018/00211, від 31 травня 2018 року № UA100110/2018/00238 та № UA100110/2018/00239 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 25 вересня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3