Справа № 175/2581/18
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 175/2581/18
провадження № 2-а/179/23/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року смт. Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Кошля А.О., за участю секретаря судового засідання Бондар О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 року серії АР № 801021, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,-

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (позивач) до інспектора поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 (відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 року серії АР № 801021 (постанова).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 04.06.2018 року відповідачем відносно позивача, керуючого автомобілем НОМЕР_1, винесено постанову, якою за недодержання вимог п. 11.4 наказу Міністерства транспорту № 363, що є порушенням ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн. З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушення порядок розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення, в постанові не зазначено будь-яких доказів по справі. Окрім того, у позивача відсутній обовязок на ведення ТТН при перевезенні товарів для власних потреб, обовязок щодо їх складання покладається на вантажовідправника.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач в судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, обовязок щодо надання відзиву на позовну заяву, визначений в ухвалі суду не виконав.

Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначено про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

04.06.2018 року відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режими серії АР № 801021, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугували наступні обставини: 04.06.2018 року 18:40 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗІЛ 131 днз.АЕ9437СВ в м. Підгороднє, вул. Шосейна, 168 при перевезенні вантажу (ліс) не мав при собі повного комплекту ТТН, чим порушив вимоги п. 11.4 Наказу Міністерства транспорту та звязку, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У звязку з цим до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Вирішуючи питання, щодо правомірності прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до вимог ст. 2 КАС України суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Глава 10 КУпАП закріплює види адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Так, частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила) визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Терміни та поняття, які визначені у цих Правилах:

Вантаж - всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу.

Вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення.

Вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів.

Перевізник - фізична або юридична особа - суб'єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктами 11.4, 11.5, 11.6 Правил визначено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

З урахуванням субєктного складу правовідносин з приводу надання транспортних послуг з перевезення вантажу, ці Правила поширюються саме на спеціальних субєктів (перевізників, вантажовідправників, вантажоодержувачів). Тому для встановлення порушень наказу № 363 обовязково підлягає встановленню факт надання транспортної послуги у виді перевезення товару.

Окрім того, правила перевезення вантажів регламентовано Правилами дорожнього руху, затвердженими ПКМУ № 1306 від 10.10.2001 року. Ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Розділом 22 ПДР регламентовано правила перевезення вантажу (вимоги щодо ваги. Габаритів, тощо). Ці правила не місять вимог щодо наявності у водія та кількості екземплярів товарно-транспортної накладної на вантаж.

Отже, нормативно-правові акти які регулюють правила перевезення вантажів, з одного боку наказ № 363 та ПДР мають різну правову природу та різний зміст регулювання.

Встановивши факт того, що водій перевозить вантаж та надає відповідну транспорту послугу, на нього поширюються вимоги щодо необхідності отримання товарно-транспортної накладної, визначені наказом № 363. Водночас, якщо даний факт не встановлено, то наявність вантажу в автомобілі не є безумовною обставиною, яка свідчить про організацію транспортних послуги з перевезення вантажу (отримання його від вантажовідправника та доставляння до вантажоодержувача). У випадку, якщо при зупинці автомобіля, який перевозить вантаж встановлено, що вказаний процес не є відповідною транспортною послугою, працівники поліції мають право перевірити правила перевезення вантажу, які регламентовано розділом 22 ПДР, в частині ваги, габаритів, правильності кріплення, тощо, в такому випадку вимагати від водія ТТН є недоречно, оскільки водій не вступає субєктом надання транспортних послуг, які регламентовані наказом № 363. Відповідальність водія настає за порушення правил перевезення вантажу, які регламентовані розділом 22 ПДР.

При винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не встановлено та не доведено перед судом той факт, що водій (позивач) надавав транспорті послуги з перевезення вантажу.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з того, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Обов'язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб'єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

Щодо наданого відеозапису третьою особою, як на підставу правомірності прийнятої постанови, суд зазначає, що обставини які зображені на відео підтверджують факт того, що працівниками поліції складено оскаржувану постанову, дату, час та місце її винесення, та підстави з якої виходи відповідач при її складанні. Водночас на відео не встановлено обставин того, що позивач здійснював транспорті послуги з перевезення вантажу, тобто виступав, як перевізник між вантажовідправником та вантажоодержувачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і винесення постанови про накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.3 ч. 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 18, 71, 72, 94, 160, 161, 162, 163, 186 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.06.2018 року серії АР № 801021.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1ст.122 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Кошля