Справа № 826/2651/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 вересня 2018 року справа №826/2651/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Антохова Я.С.;

відповідача: не з'явились

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" (далі по тексту - позивач, ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД")
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - ДПІ у Печерському районі)
провизнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 липня 2016 року №
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 вересня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав незаконного застосування штрафу за порушення терміну подання податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року, оскільки ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" при складанні та поданні податкової звітності з податку на прибуток обрало податковий період календарний рік, а тому не зобов'язане подавати податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року; крім того позивач зазначає про те, що відповідач не є контролюючим органом, а викладені в акті перевірки обставини сфальсифіковані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2651/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, у якому підтримав висновки акта перевірки та зазначив про правомірність застосування штрафних санкцій відповідно до абзацу другого пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні 13 вересня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі від 14 липня 2016 року № відповідно до пункту 57.1 статті 57, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України за порушення терміну подання податкової звітності з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 020,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта про результати камеральної перевірки термінів подання податкової звітності з податку на прибуток від 11 липня 2016 року №1622/26-55-12-05 (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено про порушення пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме не подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року.

За визначенням пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з підпунктом 49.9.1 пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 та 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, вважається прийнятою за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Пунктом 49.18 статті 49 Податкового Кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;

49.18.5. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

49.18.6. календарному року для платників податку на прибуток для податкової декларації, яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Пункт 137.5 статті 137 Податкового кодексу України передбачає, що річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку:

а) платників податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), що сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році;

б) виробників сільськогосподарської продукції;

в) платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний (податковий) період, не перевищує 20 мільйонів гривень.

Таким чином, за загальним правилом податкова звітність з податку на прибуток подається за квартал, півріччя, три квартали, рік та розраховується наростаючим підсумком, тобто, має подаватись за всі ці вказані звітні періоди; при цьому річний період встановлюється лише для певної категорії платників податків.

Позивач зазначає, що ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" при складанні та поданні податкової звітності з податку на прибуток обрало податковий період календарний рік, а тому не зобов'язане подавати податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року, однак, суд звертає увагу, що у справі відсутні докази, які б підтверджували, що позивач відповідає ознакам платників податків, для яких встановлено річний податковий (звітний) період. Суд звертає увагу, що платник податку на прибуток не може самостійно обирати періодичність подання податкової звітності у разі прямого визначення такого порядку у законі.

Крім того, обов'язок платника податку на прибуток подавати податкову декларацію за квартал, півріччя, три квартали, рік наростаючим підсумком встановлено у пункті 49.19 статті 49 Податкового Кодексу України, згідно з яким якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду, крім податкової декларації з податку на прибуток, яка розраховується наростаючим підсумком за рік.

Проте, суд вважає, що накладення на позивача штрафу у розмірі 1 020,00 грн. відбулося неправомірно, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено Податковим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З викладеного вбачається, що накладення штрафу в розмірі 1 020 гривень застосовується до платника який вчинив те саме порушення, до якого протягом року вже було застосовано штраф за таке порушення. При цьому повторними вважаються ті самі дії, вчинені повторно протягом 365 днів з дати винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили, що ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" повторно вчинило правопорушення щодо неподання або несвоєчасного подання платником податкових декларацій або іншої звітності, наприклад відповідного акта перевірки та чинного податкового повідомлення-рішення про накладення штрафу за неподання/несвоєчасне подання податкової звітності у розмірі 170,00 грн.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що накладення на ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" штрафу у розмірі 1 020,00 грн. за повторне неподання податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року суперечить нормам пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі від 14 липня 2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

При вирішенні обранні способу захисту порушеного права позивача суд виходить із того, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є актом індивідуальної дії, належним способом захисту буде визнати його протиправним та скасувати.

Посилання позивача на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення належить визнати незаконним відхиляються судом як необґрунтовані, тому що відповідно до пункту 1 частини другої статті 245 та статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України такий спосіб захисту як "визнання незаконним" може бути застосований виключно у відношенні нормативно-правового акта.

Водночас помилкове формулювання позовних вимог в частині визнання податкового повідомлення-рішення незаконним не впливає на результат вирішення даного спору, з огляду на що позов належить задовольнити повністю.

Доводи позивача про фальсифікацію висновків акта перевірки та те, що відповідач не є контролюючим органом, нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлень-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачену ним суду судового збору у розмірі 1 600,00 грн. за подання адміністративного позову майнового характеру за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Печерському районі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 14 липня 2016 року №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7; ідентифікаційний код 33546858);

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 2; ідентифікаційний код 39669867)

Дата складення повного рішення суду - 24 вересня 2018 року.

Суддя В.А. Кузьменко