Справа № 462/2061/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року

Київ

справа №462/2061/17

адміністративне провадження №К/9901/5329/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 462/2061/17

за позовом ОСОБА_2 до Покровської міської ради Дніпропетровської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Покровської міської ради Дніпропетровської області на постанову Залізничного районного суду м. Львова, прийняту 27 червня 2017 року у складі судді Кирилюк А.І. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду прийняту 26 вересня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого - Заверухи О.Б., суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Покровської міської ради Дніпропетровської області, в якому, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив: скасувати рішення № 13 від 28 квітня 2017 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1771 кв.м. по АДРЕСА_1 та зобов'язання позивача за власний рахунок в термін до 01 червня 2017 року привести самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності у придатний для використання стан, шляхом знесення будинків, будівель і споруд, які споруджені навколо об'єктів нерухомого майна;

зобов'язати відповідача у місячний термін надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування нерухомого майна, придбане на підставі цивільно-правових угод орієнтованою площею 1771 кв.м.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 26 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Покровської міської ради № 13 від 28 квітня 2017 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтованою площею 1771 кв.м. по АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_2 за власний рахунок в термін до 01 червня 2017 року привести самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності у придатний для використання стан, шляхом знесення будинків, будівель і споруд, які споруджені навколо об'єктів нерухомого майна. Зобов'язано Покровську міську раду Дніпропетровської області у місячний термін розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування нерухомого майна, придбаного на підставі цивільно-правових угод орієнтованою площею 1771 кв.м. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, а саме: павільйон-столова, склад запасних частин, будівля контори та червоного кутка, які знаходяться за адресою: м. Покров, АДРЕСА_1, Дніпропетровська область. Вказані будівлі та споруди були придбані відповідно до договору купівлі-продажу у ВАТ «Автомобіліст».

На момент продажу ВАТ «Автомобіліст» користувалось земельною ділянкою за адресою м. Орджонікідзе (Покров), АДРЕСА_1, на підставі Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_1 з цільовим призначенням для обслуговування та експлуатації основних та допоміжних будівель і споруд.

ЗО червня 2016 року, 13 липня 2016 року та 26 серпня 2016 року позивач звертався до міського голови м. Покров з заявою про надання земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Покров, АДРЕСА_1, у приватну власність та з заявою про надання дозволу на розроблення проекту відведення вищевказаної земельної ділянки. Однак відповідей на звернення не отримав.

09 вересня 2016 року ОСОБА_2 через центр надання адміністративних послуг звернувся до Покровської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту відведення вже вказаної земельної ділянки.

17 жовтня 2016 року позивачу було повідомлено про необхідність надання графічних матеріалів.

21 лютого 2017 року ОСОБА_2 через центр надання адміністративних послуг звернувся до Покровської міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, надавши усі необхідні документи, в тому числі і графічні матеріали.

28 квітня 2017 року рішенням Покровської міської ради №13 ОСОБА_2 було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 1771 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, та зобов'язано в термін до 01 червня 2017 року привести самовільно зайняті ділянки комунальної власності у придатний для використання стан, шляхом знесення будинків, будівель, споруд, які споруджені навколо об'єктів нерухомого майна.

Своє рішення відповідач обґрунтовує тим, що до набуття права власності на павільйон-столову загальною площею 143,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 вчинив самовільне зайняття земельної ділянки та самочинне будівництво на цій ділянці, що порушує права територіальної громади м. Покрова, як власника земельної ділянки.

Суди дійшли висновку про задоволення позову з огляду на те, що Покровська міська рада Дніпропетровської області прийняла оскаржуване рішення з мотивів, які не узгоджуються з приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України та протиправно відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстави, що не передбачена чинним законодавством.

У поданій касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення у зв'язку з її необґрунтованістю.

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, враховуючи межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підставою для відмови в задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи зі змісту фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що мотиви, за яких відповідач прийняв оскаржуване рішення, не узгоджуються з законом.

Таким чином, належить погодитись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що рішення Покровської міської ради № 13 від 28 квітня 2017 року в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтованою площею 1771 кв.м. по АДРЕСА_1 є протиправним.

Стосовно п. 2 рішення Покровської міської ради № 13 від 28 квітня 2017 року щодо зобов'язання ОСОБА_2 за власний рахунок в термін до 01 червня 2017 року привести самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності у придатний для використання стан, шляхом знесення будинків, будівель і споруд, які споруджені навколо об'єктів нерухомого майна, то колегія суддів вважає, що прийняття такого рішення не узгоджується з повноваженнями міської ради, які визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Так, за змістом статті 376 Цивільного кодексу України знесення самочинно збудованого нерухомого майна за наявності спору може бути здійснене лише за рішенням суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Отже, п.2 рішення Покровської міської ради Дніпропетровської області № 13 від 28 квітня 2017 року, яким ОСОБА_2 зобов'язано за власний рахунок в термін до 01 червня 2017 року привести самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності у придатний для використання стан, шляхом знесення будинків, будівель і споруд, які споруджені навколо об'єктів нерухомого майна, прийнято з порушенням компетенції міської ради.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, у частині, в якій позов задоволено.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Покровської міської ради Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 27 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі № 462/2061/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Судді Верховного Суду