Справа № 1140/2322/18
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2322/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою від 23.02.2018 року;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області видати наказ, яким дозволити ОСОБА_1 виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 6,74 га на території та з земель запасу Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що на підставі рішення суду за нею визнано право на земельну частку (пай) як члена КСП ім. Франка, Устинівського району Кіровоградської області із земель державної власності та території Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Бажаючи реалізувати своє право на земельну частку (пай), вона звернулася з заявою відповідача з заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки з земель запасу, яка перебуває в державній власності. Натомість ані дозволу, ані відповіді з мотивованою відмовою від відповідача не отримано. Вважаючи таку бездіяльність Головного управління протиправною ОСОБА_1 звернулась до суду.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління не є належним відповідачем по даній справі, оскільки в даному випадку мають місце правовідносини у сфері виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв). Відтак належними відповідачем, на думку управління, мають бути районна державна адміністрація (яка виділила спірну земельну ділянку) та відповідна сільська рада (на території якої знаходиться спірна земельна ділянка), й які згідно спеціального закону мають повноваження щодо видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) та виділення земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості). Окрім того, відповідач вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю (а.с.35-37).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.09.2007 року по справі № 2-292/2007 за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) як члена КСП ім. Франка, Устинівського району Кіровоградської області із земель державної власності та території Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області (а.с.11, 12-13).

Відповідно до гарантійного листа ОСОБА_3 від 27.02.2017 року останній гарантує виділити земельну частку (пай) присуджену судом ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2017року у справі № 403/162/17 ОСОБА_3 поновлено дію договору оренди земельної ділянки площею 100 га на території Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка являється земельною ділянкою державної власності (а.с.14-17).

23.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 6,74 га на території Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області (а.с.19). До заяви долучено перелік документів визначених чинним законодавством.

Як вбачається судом, заява направлена поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та з описом вкладення (а.с.20). Відповідно до відмітки на зворотному повідомленні встановлено, що вказана вище заява позивача отримана відповідачем 27.02.2018 року (а.с.20).

До цього часу відповідь на заяву позивач не отримала.

Вважаючи таку бездіяльність Головного управління протиправною ОСОБА_1 звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Проаналізувавши норми Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (паю), відтак доводи відповідача у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 9 статті 118 цього Кодексу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України унормовано, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що у разі ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, це не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Судом встановлено, що заяву позивача від 23.02.2018 р. не було розглянуто відповідачем у строк, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України. Водночас, у спірних правовідносинах права позивача захищені на законодавчому рівні. Тобто, у зв'язку з бездіяльністю відповідача позивач набув права на самостійне замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 6,74 га на території та з земель запасу Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за правилами, передбаченими абзацом 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, тобто за принципом "мовчазної згоди" відповідача.

Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, звертаючись до суду з позовом зобов'язати Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видати наказ, яким дозволити виготовлення проекту землеустрою, позивач намагався усунути перешкоду у реалізації її прав, якої у дійсності немає.

Аналогічна правова позиція міститься у рішеннях Верховного Суду від 31.01.2018 р. у справі № 814/741/16 та від 14.03.2018 р. у справі № 804/3703/16, а згідно з статтею ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач мав право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, а тому, бездіяльність відповідача щодо не розгляду її заяви, у строки, визначені ст. 118 Земельного кодексу України, не порушило її прав та законних інтересів.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код - НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, 25030, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун