Справа № 826/19609/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2018 року № 826/19609/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування наказу в частині та податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 740 від 16 листопада 2016 року в частині, що стосується позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1;

- визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 09 грудня 2016 року № , № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26. 12.2016 року суддею Келебердою В.І. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/19609/16 та призначено дану справу до судового розгляду.

07.03.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017р. №7520 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/19609/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. вказану справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ № 740 від 16 листопада 2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача не містить жодних підстав для його проведення, визначених статтями 78, 79 Податкового кодексу України, а лише вказівку що перевірка проводиться з метою перевірки правильності нарахування правильності податку з доходів фізичних осіб.

А тому, на думку позивача, оскільки ніяких фактичних підстав для проведення перевірки не було, вказаний вище наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Також позивач в позовній заяві зазначає, що висновки, викладені в Акті перевірки, щодо порушення ним норм Податкового кодексу України при визначенні суми податку на доходи фізичних осіб є хибними та базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Зокрема, позивач зазначає, що відповідачем не було встановлено, які саме складові боргу були прощені кредитором та чи підпадають суми такого боргу під визначення додаткового блага, а тому ним як суб'єктом владних повноважень не доведено що прощена позивачу сума боргу є доходом, одержаним як додаткове благо у розумінні пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, зокрема, те що прощена сума частини боргових зобов'язань є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, військовим збором.

При цьому, позивач звертає увагу, що з наданої ПАТ «Укрсоцбанк» позивачу на нього запит довідки вих. № 10.1-186/96-23088 не можливо визначити складові суми прощеного боргу за Додатковим договором № 2 до Кредитного договору.

Отже, вказане, як зазначає позивач, свідчить про безпідставність висновків контролюючого органу про порушення ним пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, абз. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176. п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України в частині заниження оподатковуваного доходу отриманого у вигляді додаткового блага та як наслідок правомірне неподання позивачем інформації безпосередньо в формі декларації за 2015 рік до податкової інспекції, у зв'язку з чим оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У наданих до суду письмових запереченнях, представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб. Враховуючи зазначені обставин, контролюючий орган просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

20.11.2017 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

16.11.2016 року ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято наказ № 740 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», відповідно до якого наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_3) з 23.11.206 року тривалістю 5 робочих днів, з питань отримання доходу, у вигляді (прощення) заборгованості (як додаткове благо) від ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 39019) та сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

25.11.2016 року на підставі вказаного наказу та повідомлення від 16.11.2016 року ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору платником податку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової НОМЕР_4) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено Акт № 10801/26-52-13-06/НОМЕР_3.

Висновками вказаного Акту перевірки встановлено порушення:

- п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст.164, п. 167.1. ст.167 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями, встановлено, що загальний оподатковуваний дохід фізичної особи-платника податків склав в 2015р. - 261640,24 грн., в результаті чого платником податків не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі - 51 719, 04 грн.;

- п.16 1 підрозділу 10 розділу XIX Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями, встановлено, що загальний оподатковуваний дохід фізичної особи - платника податків склав в 2015р. - 261640,24 грн., в результаті чого платником податків не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету військовий збір за 2015 рік в сумі - 3 924, 60 грн.;

- п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 п. 179.1 п. 179.7 ст.179 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015р.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.12.2016:

- № , яким на підставі пп. 54.3.1, 54.3.2. п. 54.3 ст. 54, абз. 1,2 п. 120.1 ст. 120, абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування у загальному розмірі 64 818, 18 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 51 719, 04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 13 099, 76 грн.;

- № , яким на підставі пп. 54.3.1, 54.3.2. п. 54.3 ст. 54, абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 4 905, 75 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 3 924, 60 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 981, 15 грн.

Незгода з позивача з вказаним вище наказом про проведення перевірки та складеними за її результатами податковими повідомленнями - рішеннями відповідача обумовила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

При цьому статтею 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за умови, коли платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію або, розрахунки, якщо їх подання передбачено законом.

Як вбачається із Акта перевірки, відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 не подавав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік.

У той же час, під час перевірки встановлено, що у 2015 року позивач отримував дохід у вигляді додаткового блага у зв'язку із анулюванням суми боргу ПАТ "Укрсоцбанк" у розмірі 261 640, 24 грн.

Таким чином, на думку податкового органу, у ОСОБА_1 за результатами 2015 року виник обов'язок щодо подачі декларації про майновий стан та доходи за вказаний рік, чого зроблено не було.

Вказане вище стало підставою для прийняття 16.11.2016 року Наказу № 740 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», відповідно до якого наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової НОМЕР_4) з 23.11.206 року тривалістю 5 робочих днів, з питань отримання доходу, у вигляді (прощення) заборгованості (як додаткове благо) від ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 39019) та сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

В протиправності прийняття вказаного наказу, позивачем надано докази подання ним 08.02.2016 року податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік та докази отримання її відповідачем, що підтверджується листом від 12.02.2016 року № 981/10/26-52-1202 (а.с. 19).

Суд бере до уваги вказані докази, втім зазначає, що матеріали справи містять докази направлення податковим органом оскаржуваного наказу 16.11.2016 року (а.с. 82) та отримання його позивачем 19.11.2016 року (а.с. 81), тобто за 5 днів до проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, та за 7 днів до складання Акту за результатами її проведення.

Також судом встановлено, що одночасно з оскаржуваним наказом позивачу надсилалося повідомлення від 16.11.2016 року № 450/26-52-13-06 та лист про надання документів.

Зокрема вказаними вище документами позивачу пропонувалося забезпечити надання необхідних документів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, що підтверджують отримання доходу у вигляді (прощення) заборгованості (як додаткове благо) від ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 39019), зокрема, кредитний договір, договір про внесення доповнень до кредитного договору, повідомлення про отримання доходу у вигляді прощення боргу, а також інші документи, пов'язані з нарахуванням і сплатою податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Втім, матеріали справи не містять жодного звернення позивача до відповідача в даний період з метою надання зазначених документів, або документів, що спростовували б підстави її проведення перевірки, що в свою чергу свідчить про надання позивачем згоди на проведення позапланової невиїзної перевірки щодо нього.

При цьому, щодо посилання позивача, що в оскаржуваному наказі про проведення перевірки не зазначено жодної підстави передбаченої статтями 78,79 Податкового кодексу України, суд зазначає, що не зазначення у наказі про проведення перевірки усіх відомостей не є самостійними підставами для скасування такого наказу.

А тому, за вказаних обставин, суд приходить до переконання про відсутність підстав для скасування наказу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 740 від 16 листопада 2016 року в частині, що стосується позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1, у зв'язку з чим вказана вимога до задоволення не підлягає.

Щодо правомірності прийняття податковим органом повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві № , № , суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції чинній на момент винесення спірного рішення).

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Положеннями підпунктів 163.1.1 пункту 163.1 статті 164, пункту 164.1 статті 164 цього Кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, а базою оподаткування - загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Цією нормою передбачено, що якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Під додатковим благом, згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, розуміються кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно підпункту «б» пункту 171.2 статті 171 Кодексу, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

За правилами підпункту 168.4.8 пункту 168.4 статті 168 Кодексу, у випадках, визначених розділом IV цього Кодексу, за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету відповідальність несе фізична особа.

Таким чином, у разі повідомлення кредитором платника податку - боржника про анулювання (прощення) боргу, а також включення його суми до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), саме боржник сплачує податок із таких доходів.

Наведене правило відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості саме боржник одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Як убачається з матеріалів справи, 13 червня 2007 року між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 40.29-48/244, за умовами якого АКБСР «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 80 308 доларів США зі сплатою 12, 2 процентів річних.

14 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Уксоцбанк» (правонаступник АКБСР «Укрсоцбанк») укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 40.29-48/244 від 13 червня 2007 року (далі - Договір).

15 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Уксоцбанк» укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 40.29-48/244 від 13 червня 2007 року, відповідно до п. 2 якого Станом на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованість за Договором кредиту складає:

2.1. заборгованість за Кредитом в сумі 22 968 доларів США 17 центів;

2.2. заборгованість по процентам за користування Кредитом в сумі 44 долари США 66 центів.

Згідно п. 3.1. Договору Сторони домовились, що сплата строкових (поточних) процентів за користування Кредитом, які нараховуються з дати укладення цього Договору про внесення змін, здійснюється в загальному порядку, передбаченому Договором кредиту.

За п. 3.2. Договору сторони домовилися, що в разі якщо Позичальник починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31 грудня 2015 року здійснить одноразовий платіж в сумі від 500,00 доларів США (п'ятсот доларів США 00 центів) на підставі Заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в Додатку №1 до цього Договору про внесення змін (надалі за текстом - «Заява»), то Позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу. Сторони домовились, що анулювання (прощення) заборгованості по процентам та комісіям можливо лише у випадках, коли сума заборгованості по процентам та комісіям перевищує суму заборгованості по кредиту.

При цьому, сума внесеного платежу направляється на погашення заборгованості за Договором кредиту згідно черговості, передбаченого Договором кредиту або цим Договором про внесення змін (якщо черговість погашення заборгованості передбачена Договором кредиту, відрізняється від черговості зазначеної в цьому Договорі).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що сторони домовилися, що Позичальник зобов'язаний здійснити платежі, зазначені в п. 3.2 цього Договору про внесення змін та надати кредитору підписану Заяву не пізніше 16 годин 30 хвилин поточного робочого дня Кредитора, в який Позичальник здійснює відповідний платіж.

За умовами п. 3.12 Договору Сторони домовились встановити наступну черговість погашення заборгованості Позичальника за Договором кредиту:

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- прострочена заборгованість за відстроченими до сплати процентами;

- прострочена заборгованість за нарахованими до сплати комісіями;

- прострочена заборгованість за Кредитом;

- строкова заборгованість за нарахованими процентами;

- строкова заборгованість за відстроченими до сплати процентами;

- строкова заборгованість за нарахованими до сплати комісіями

- строкова заборгованість за Кредитом;

- пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів.

З наданих представником відповідача документів, отриманих від ПАТ «Укрсоцбанк» за запит від 12.09.2016 року № 7589/10/26-52-13-02, судом встановлено, що позивачем 15.07.2015 року, 18.08.2015 року, 03.09.2015 року, 13.10.2015 року та 18.12.2015 року надано банку Заяви про сплату заборгованості згідно умов опції 50/50 з частковим анулюванням у розмірі 2 000, 00 доларів США, 2 000, 00 доларів США, 1 000, 00 доларів США, 3 107, 81 доларів США, 3 541, 00 доларів США, а банк здійснив анулювання залишку заборгованості за Договором кредиту.

Сплачену суму було направлено банком на погашення основної заборгованості за Кредитом.

Згідно інформації ПАТ «Укрсоцбанк» після погашення частини заборгованості банк згідно умов Договору здійснив анулювання заборгованості у розмірі 110 672, 29 грн. за 3 квартал 2015 року та 150 967, 95 за 4 квартал 2015 року.

У той же час, згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб за формою №1-ДФ "Про суми виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб" в перевіряємому періоді громадянин ОСОБА_1 отримав дохід за ознакою « 126» - «дохід, отриманий платником податку як додаткове благо» в III кв.2015р. дохід склав - 110063.29 грн., в IV кв.2015р, дохід склав - 150967,95 грн.

Отже, відповідно до наданих документів ПАТ «Укрсоцбанк», а саме: заяв на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, загальна сума прощення (анулювання) боргу за Договором становить - 261 640, 24 грн., з якої: заборгованість за основним кредитним боргом - 261 640, 24 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно заяв, поданих до ПАТ «Укрсоцбанк» про сплату заборгованості згідно умов Опції 50/50 з податковим анулюванням від 15.07.2015 року, 18.08.2015 року, 03.09.2015 року, 13.10.2015 року та 18.12.2015 року, позивач повідомив наступне: «...я є належним чином повідомлений Банком про суму анулювання (прощення) заборгованості на зазначених умовах та про свій обов'язок, самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за Кредитом відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно, до вимог п. п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України».

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

З огляду на викладене, суд зазначає про те, що позивач був зобов'язаний, на виконання вимог п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, подати до відповідача річну податкову декларацію за 2015 рік, до якої включити суму прощеного боргу, та сплатити податок з доходів фізичних осіб з названої суми, чого ним зроблено не було.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2015 року по справі № 805/2788/17-а (номер провадження № К/9901/31145/18).

Також, суд зазначає, що згідно з п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Кодексу, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір (далі - збір).

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.16.1 Кодексу (гш.1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу), зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору становить 1,5 відсотки об'єкта оподаткування, визначеного п.п, 1,2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

П.п. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу передбачено, що звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковується за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25. 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 Кодексу.

За таких підстав, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається основна сума боргу (кредиту), анульованого (прощеного) за самостійним рішенням кредитора, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, якщо її розмір перевищує у 2015 році - 609 грн., що є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та збором.

Зважаючи на те, що розмір податкових донарахувань був здійснений відповідачем на підставі відповідної інформації кредитора позивача, таке донарахування здійснено відповідачем в межах його повноважень та не порушує норми чинного законодавства.

Таким чином, за вказаних обставин податкові повідомлення-рішення від 09 грудня 2016 року № , № , прийнято ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві правомірно, а тому підстав для їх скасування немає.

Враховуючи зазначене, суд вважає вказані позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачами судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, 02222, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін