Справа № 823/1913/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 вересня 2018 року Справа № 823/1913/18

м. Черкаси

Черкаським окружним адміністративним судом у складі: судді - Трофімової Л.В. розглянуто в приміщенні суду у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Черкаського окружного адміністративного суду В.А.Гайдаш у адміністративній справі № 823/1913/18

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, головного спеціаліста управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Капленко Наталії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4,

про зобов'язання вчинити певні дії, прийняв ухвалу.

У провадженні судді Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш Віталіни Анатоліївни перебуває адміністративна справа № 823/1913/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, головного спеціаліста управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Капленко Наталії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити реєстраційні дії.

14.05.2018 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду із позовною заявою до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, головного спеціаліста управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Капленко Наталії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, просить: зобов'язати посадових осіб управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зняти з реєстрації ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати посадових осіб управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зареєструвати ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії ухвали суду. 16.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.09.2018 заяву про відвід головуючої судді Гайдаш В.А. у адміністративній справі № 823/1913/18 передано судді Трофімовій Л.В. для вирішення. Відповідно до частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано для розгляду заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, вирішує питання про відвід у порядку письмового провадження. Ознайомившись із заявою позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відвід судді Гайдаш В.А. і вирішуючи у порядку статті 39, статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі № 823/1913/18, суд зазначає про таке.

14 вересня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява позивачів про відвід судді Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А. з підстав, передбачених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України. У обґрунтування заяви зазначено, що суддя Гайдаш В. А. змушує позивача ОСОБА_2 брехати на своїх дітей та чоловіка, у зв'язку із чим ОСОБА_2 має проблеми із здоров'ям, перенесла інсульт, примушує ОСОБА_1 подати позов проти ОСОБА_2 У заяві повідомляється про намір звернутися щодо дій судді Гайдаш В.А. до Вищої Ради правосуддя та журналістів, проте в позиції обох позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зазначено про яку саме підставу для відводу судді йдеться у розумінні частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і належить відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім'ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у справі № 823/1913/18 суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А. не брала участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, не надавала правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі за участі ОСОБА_1, ОСОБА_2, матеріали справи не містять доказів щодо родинних та інших стосунків між суддею та позивачами: чи є членом сім'ї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; відсутні застереження щодо наявності порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту заявленого відводу встановлено, що позивачі фактично не погоджуються із процесуальними діями (рішеннями) судді Гайдаш В.А. та висловлюються із припущенням про опосередковану заінтересованість в результаті розгляду справи з огляду на твердження: «вимагають хабарі та директор департаменту хоче заволодіти чужим майном».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і належить відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Черкаським окружним адміністративним судом згідно ухвали від 20.09.2018 у справі №823/1136/16 (суддя Гайдаш В.А.) визнано необґрунтованою заяву про відвід, зупинено провадження до вирішення питання про відвід судді за заявою позивачки ОСОБА_1 від 14.09.2018.

Відповідно до ч. 3 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України головуючий у судовому засіданні відповідно до завдання адміністративного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав і виконання ними обов'язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин у справі, усуваючи із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи.

Варто зазначити, що частина 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Судом встановлено, що 14.09.2018 згідно журналу судового засідання (а.с.70) оголошено клопотання від позивачів: про відкладення засідання, про залучення третіх осіб, про відвід судді та ухвалено рішення про відкладення судового засідання до 20.09.2018 (15 год. 00 хв.).

Згідно частини 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, тобто за станом на 19.09.2018 (заява за підписом позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла 14.09.2018, зареєстрована за вх. №21875/18; протокольна ухвала суду про відкладення засідання 14.09.2018; ухвала про зупинення провадження 20.09.2018 до вирішення питання про відвід судді іншим суддею; протокол автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.09.2018) питання про відвід судді у справі № 823/1913/18 не було розглянуто.

Ознайомившись із ухвалою 20.09.2018 про зупинення провадження до вирішення питання про відвід судді іншим суддею у справі №823/1913/18, варто зазначити, що позивачі у судове засідання не прибули, а інші учасники заперечували проти заявленого відводу судді Гайдаш В.А. Натомість, в ухвалі зазначено про визнання необґрунтованою заяви лише ОСОБА_1 про відвід судді Гайдаш В.А., проте заяву підписано з боку обох позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ухвалою суду від 20.09.2018 суддею Гайдаш В.А. виправлено описку в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали від 20.09.2018 про зупинення провадження у зв'язку із вирішенням заяви про відвід.

Суддя першої інстанції не наділений повноваженнями давати оцінку та проводити аналіз процесуальним діям судді Гайдаш В.А. стосовно якої здійснюється розгляд заяви про відвід у справі № 823/1913/18. Доводи заявниць у тій частині, що зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями до 14.09.2018 - дня направлення заяви, не свідчить про упередженість судді у контексті частини 4 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, проте наявність сумніву у небезсторонності судді, неявки у судові засідання не можуть залишитись без належної уваги з огляду на доводи, викладені у заяві про відвід судді, вбачається наявність не переконаності в об'єктивності судді. Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, головною метою якого є відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є обґрунтовані сумніви.

Обставини, що склалися, зокрема у частковому розгляді заяви про відвід 20.09.2018, виправлення описки 20.09.2018, недотримання частини 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України щодо строку розгляду заяви від 14.09.2018 у контексті вчинення інших процесуальних дій можуть виправдати побоювання позивачів у наявності підстав для відводу судді Гайдаш В.А. (суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що суперечать завданню адміністративного судочинства згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України - заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи).

Оскільки передбачуваність права і юридична визначеність учасників спірних відносин є складовими верховенства права, то укріплення віри у незалежний суд додають не лише авторитету суду, а й сприяють здійсненню громадського контролю у забезпеченні захисту прав людини як складової демократичних цінностей суспільства. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним (рішення від 26.10.1984 у справі De Cubber проти Бельгії).

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 № 2006/23 визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.

Варто розмежувати суб'єктивний підхід особистого переконання судді у конкретній справі та об'єктивний критерій: чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

З огляду на доводи, викладені позивачами у заяві про відвід судді, вбачається наявність сумнівів позивача щодо об'єктивності судді, що свідчать про ставлення саме позивачів до судді (заява про відвід, неявка у засідання, недовіра судді, прояв неповаги до суду) та з незалежних від судді Гайдаш В.А. причин не можуть бути нею усунуті (під час вирішення відводу процесуальні дії не вчиняються - реагування на прояв неповаги до суду та/або вплив, тиск на суддю).

Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, повинні вирішуватися у порядку апеляційного оскарження. Варто з огляду на суб'єктивний критерій взяти до уваги позицію судді щодо необґрунтованості заявленого відводу та її власним переконанням у здатності вирішити спір по суті. У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, що регулюють професійну поведінку суддів, зокрема з питання етики та безсторонності зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред'являються їм у зв'язку із здійсненням ними своїх функцій.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Європейський суд з прав людини у рішенні Білуха проти України від 09.11.2006, заява № 33949/02 зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 ЄКПЛ повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Згідно суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі варто вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію - вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим (частина 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України).

Європейський суд з прав людини диференціює чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги: чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersack проти Бельгії, 8692/79, Grieves проти Сполученого Королівства, 57067/00). Об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ ІІ показник: Об'єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів). Водночас, зміст заяви містить звинувачення, що стосуються честі і гідності судді у контексті публічної критики та за об'єктивними критеріями виключали би участь судді у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття незалежності та об'єктивної безсторонності пов'язані. З суб'єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об'єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Не є підставами для відводу судді заяви, що містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами. Натомість, немає відомостей щодо реагування судді Гайдаш В.А. на звинувачення, тиск/вплив, що містяться у заяві, крім визнання їх необґрунтованими згідно ухвали від 20.09.2018 про зупинення провадження у адміністративній справі із зазначенням про невід'ємність ухвали від 20.09.2018 про виправлення описки.

У справі Hаuschildt проти Данії Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, що можуть ставити під сумнів його безсторонність. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Union Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії розтлумачено обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права. Диспозитивність прав учасників судового процесу та їхніх представників зумовлює заборону зловживання ними, зокрема, в аспекті «підривних» («руйнівних») діянь (із урахуванням рішень Engel and Others проти Нідерландів, Lawless проти Ірландії, Michael Kuhnen проти Німеччини, Preda and Dardari проти Італії, Refah Partisi and Other проти Туреччини, Z'danoka проти Латвії). У випадку невиконання процесуальних обов'язків, зловживання процесуальними правами учасником справи суд з урахуванням конкретних обставин справи суд може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника (частина третя статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України

Європейський суд з прав людини зазначав у рішеннях (Malon проти Сполученого Королівства, Hashman and Harrup проти Сполученого Королівства, Olsson проти Швеціїї) на те, що закон повинен відповідати принципу верховенства права, з якого слідує своєрідна «внутрішня мораль закону», основу якої становлять дві протилежні й взаємодоповнюючі вимоги: з одного боку, принцип передбачуваності (правової визначеності, правової певності), а з іншого - вимога до права «слідувати за обставинами, що змінюються».

Як вбачається з журналу судового засідання (а.с.43) було оголошено склад суду та роз'яснено учасникам право відводу відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України. Усіма учасниками судового засідання, включаючи позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника відповідача і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог було повідомлено, що підстави для заяв про відводи відсутні.

Правосуддя має не лише здійснюватися - має бути очевидно та зрозуміло для усіх учасників процесу, що воно здійснюється. Для незалежності судової влади потрібно, щоб: судові органи вирішували передані справи на основі неупередженої оцінки фактів та свого розуміння права без неналежного безпосереднього чи опосередкованого впливу будь-якого походження; незалежність мала і судова влада як інститут, і кожен окремий суддя стосовно справи, призначеної для розгляду цим суддею; жоден суддя не міг приймати рішення у справі через страх, очікування користі будь-якого походження або через будь-який неналежний вплив. Відповідно до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів «незалежність, ефективність та обов'язки» суддівська незалежність визначена як внутрішня та зовнішня: слугує забезпеченню верховенства права та інтересів осіб, які прагнуть неупередженого правосуддя. Незалежність суддів - це гарантія свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права, що є основним принципом верховенства права.

У частині 1 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Вжиття заходів для вирішення спору у розумний строк та прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. З метою забезпечення судом достатніх гарантій справедливого відправлення судочинства, виключення будь якого сумніву щодо безсторонності, неупередженості та об'єктивності головуючого судді Гайдащ В.А не лише з боку позивачів, але й на думку розсудливого і поінформованого спостерігача у контексті оціночного розуміння «інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді», що не містить конкретного і вичерпного переліку підстав (критеріїв), не оцінюючи побоювання і «надуманість» доводів позивачів, незважаючи на недоведеність звинувачень, враховуючи їх неявки у судове засідання, суд дійшов висновку про доцільність задовольнити заяву про відвід судді Гайдаш В.А., заявлений позивачами 14.09.2018.

Наслідки відводу судді передбачено статтею 41 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема частиною першою визначено: у разі задоволення відводу судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається у тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 6-14, 31, 36, 37, 39, 40, 41, 196, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14.09.2018 вх.№21875/18 про відвід судді Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш Віталіни Анатоліївни у адміністративній справі № 823/1913/18 задовольнити.

Адміністративну справу № 823/1913/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, головного спеціаліста управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Капленко Наталії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 передати для визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується, проте заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.В. Трофімова