Справа № 825/1489/18
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Чернігів Справа № 825/1489/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

предстаника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 сільська рада Ніжинського району Чернігівської області; ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надати дозвіл ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою згідно статті 118 Земельного кодексу України щодо відведення кожному земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_5 сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у відповідності до наданих графічних матеріалів.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 12 лютого 2018 року відповідач, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду, розглянув звернення позивачів. Позивачам ОСОБА_1 на її заяву від 22.03.2017 та позивачу ОСОБА_4 на її заяву від 22 березня 2017 року відповідач повідомив, що відповідно до графічного матеріалу із зазначеним бажаним місцем розміщення земельної ділянки, що була прикладена до заяви, земельна ділянка включена в межі земельного масиву, який на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» передбачається для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на Сході країни. З цієї підстави відповідач повідомив, що не має правових підстав надати позивачам дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Позивачу ОСОБА_2 на його заяву від 22.03.2017 відповідач повідомив,що згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка, з приводу якої він звернувся, перебуває у власності іншої особи, а тому відповідач не має правових підстав надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Вказують, що таке формулювання відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та зазначив, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства грунтується на вимогах законодавства.

Треті особи у судове засіданні не зявились, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2017 ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявами про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_5 сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а.с. 49-60).

До вказаних заяв позивачами було додано копії паспортів, карток про присвоєння реєстраційних номерів облікової картки платника податків та викопіювання з планово-картографічного матеріалу ОСОБА_5 сільської ради, на яких зазначено бажане місце розташування земельних ділянок.

Листами від 20.04.2017 № Ш-6614/0-3309/6-17, № Ш-6678/0-3310/6-17, № Ш-6679/0-3308/6-17 Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою позивачів було повідомлено, що ОСОБА_5 сільська рада не надала інформацію щодо своєї позиції стосовно відведення у власність зазначених земельних ділянок, а тому Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не має можливості розглянути заяви по суті та прийняти відповідні рішення.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року (справа № 825/1530/17) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 згідно їх заяв від 22.03.2017 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність кожному для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Станція Лосинівська на території ОСОБА_5 сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області розглянути по суті заяви ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 від 22.03.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га у власність кожному для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_5 сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Листами від 12.02.2018 № Ш-6614/0-407/0/94-18, № К-6678/0-406/0/94-18, № К-6679/0-408/0/94-18 «Про розгляд звернення» позивачам ОСОБА_1 на її заяву від 22.03.2017 та позивачу ОСОБА_4 на її заяву від 22 березня 2017 року відповідач повідомив, що відповідно до графічного матеріалу із зазначеним бажаним місцем розміщення земельної ділянки, що була прикладена до заяви, земельна ділянка включена в межі земельного масиву, який на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» передбачається для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на Сході країни. З цієї підстави відповідач повідомив, що не має правових підстав надати позивачам дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Позивачу ОСОБА_2 на його заяву від 22.03.2017 відповідач повідомив, що згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка, з приводу якої він звернувся, перебуває у власності іншої особи, а тому відповідач не має правових підстав надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 р. № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Згідно із статтею 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території Чернігівської області.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини друга статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно із пунктом в частини третьої статті 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в тому числі, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Зокрема, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній раді Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до пункту б частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно із частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України чітко визначено порядок отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та вичерпний перелік підстав для відмови уповноваженим органом у видачі останнього. При цьому, органу, наділеному повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, не надано права самостійно, на власний розсуд, розширювати перелік підстав для відмови в наданні дозволу.

З аналізу наведених відповідачем в листах від 12.02.2018 № Ш-6614/0-407/0/94-18, № К-6678/0-406/0/94-18, № К-6679/0-408/0/94-18 «Про розгляд звернення» доводів, покладених ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області в основу для відмови в наданні зазначеного дозволу, вбачається, що вони не передбачені Земельним кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Тобто, на законодавчому рівні відсутнє таке визначення цільового призначення земельної ділянки як «для передачі у власність учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції».

Поряд з цим, безумовно, чинним законодавством передбачено пільги для учасників бойових дій та прирівняних до них.

Зокрема, пунктом 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій надаються, зокрема, пільги, щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Проте, чинним законодавством не визначено критерії пріоритетності того чи іншого заявника саме на стадії процесу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, вищевказані пільги стосуються першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, проте, у спірних правовідносинах іде мова про відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення.

Також згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками», з метою забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру вказано визначити земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції, а також забезпечити: розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок; розміщення на власних офіційних веб-сайтах інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції; надання в десятиденний строк після подання учасниками антитерористичної операції або членами сімей загиблих учасників антитерористичної операції заяв про надання їм земельних ділянок відповідної інформації Державній службі у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

При цьому, суд звертає увагу, що зазначеним розпорядженням не передбачено заборон для надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, зокрема для ведення особистого селянського господарства іншим громадянам, які не є учасниками АТО, з числа земельних ділянок, що включені до переліку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що відповідачем порушено вимоги статей 118 та 122 Земельного кодексу України при відмові позивачам у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим, ч. 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

У свою чергу, такі дії (у разі їх вчинення) не є законним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися відмовою у наданні дозволу у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у ч. 7 ст. 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Для порівняння, у ч. 9 ст. 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

У статті 118 ЗК України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Оскільки, протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у ч. 6 ст. 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на розроблення проектів землеустроїв, викладену у листах: 12.02.2018 Ш-6614/0-407/0/94-18; 12.02.2018 К-6678/0-406/0/94-18; 12.02.2018 К-6679/0/94-18 та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо наданні дозволів на розроблення проектів землеустроїв згідно статті 118 Земельного кодексу України щодо відведення кожному земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_5 сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, з урахуанням висновків викладених у цьому рішенні суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №806/2208/17).

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на розроблення проектів землеустроїв, викладену у листах: 12.02.2018 Ш-6614/0-407/0/94-18; 12.02.2018 К-6678/0-406/0/94-18; 12.02.2018 К-6679/0/94-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо наданні дозволів на розроблення проектів землеустроїв згідно статті 118 Земельного кодексу України щодо відведення кожному земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_5 сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, з урахуанням висновків викладених у цьому рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_1 (16666, Ніжинський район, с. Станція Лосинівська, вул. Лесі Українки, 48, ІН НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 352,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_4 (16666, Ніжинський район, с. Станція Лосинівська, вул. Лесі Українки, 48, ІН НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 352,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_2 (16666, Ніжинський район, с. Станція Лосинівська, вул. Лесі Українки, 48, ІН НОМЕР_3) судові витрати у розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2018 року.

Суддя О.В. Заяць