Справа № 743/1185/18
Суддя: Жовток Є. А.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1185/18
Провадження № 2-а/743/95/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Воєдило О.В.

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Добрянка» ОСОБА_1 - про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом зазначивши, що постановою винесеною відповідачем ОСОБА_1 09.08.2018 року відносно нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 2023 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП, а саме за порушення строку перебування в Україні.

Вважаючи, що оскаржуване рішення відповідач прийняла без урахування фактичних обставин справи, а саме за відсутністю події і складу правопорушення та без дотримання положень діючого законодавства під час розгляду справи, ОСОБА_2 просить визнати протиправною і скасувати постанову від 09.08.2018 року, а провадження по справі закрити.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, зазначивши у позовній заяві, що справу просить розглядати за його відсутності.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що він порушив правила перебування в Україні у звязку з хворобою та неможливістю отримати в Україні медичну допомогу. В той же час, наведені ОСОБА_2 доводи не були враховані відповідачем під час розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні вказала на безпідставність заявлених ОСОБА_2 вимог так як обставини, на які він посилався, є взаємовиключними та не підтверджені належними доказами. Крім того, відповідач зазначила, що при розгляді справи нею були дотримані вимоги ст.280 КУпАП.

Заслухавши пояснення відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 являється громадянином ОСОБА_3 Білорусь і на нього поширюються вимоги Постанови КМУ № 150 від 15.02.2012 року щодо строків перебування іноземців в Україні.

Станом на 09.08.2018 року ОСОБА_2 на тринадцять днів перевищив строк перебування в Україні.

Під час перетину державного кордону з ОСОБА_3 Білорусь 09.08.2018 року відносно позивача уповноваженою на те посадовою особою ДПС України було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.203 КУпАП і того ж дня відповідач ОСОБА_1 винесла постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 2023 грн.

З письмових пояснень на протокол про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 не зміг своєчасно залишити територію України у звязку з хворобою.

Штраф ОСОБА_2 було сплачено 23.08.2018 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що він знайомий з позивачем, і влітку 2018 року свідок особисто бачив, що ОСОБА_2 перебуваючи у спадковому домоволодінні в с.Старі Яриловичі Ріпкинського району, був тяжко хворий, однак не міг звернутися за медичною допомогою через брак коштів та неможливість викликати швидку медичну допомогу у звязку з відсутністю карти оператора мобільного звязку яка діяла б в Україні. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що на той момент він мав при собі власний мобільний телефон, однак ОСОБА_2 переконав його не викликати медичних працівників.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і 26.07.2018 року, знаходячись в ОСОБА_3 Білорусь, з телефонного повідомлення чоловіка дізналася про те, що останній захворів. Прибувши в Україну 29.07.2018 року ОСОБА_5 виявила ОСОБА_2 в критичному стані, однак не викликала швидкої медичної допомоги, а лікувала його власними засобами. Після повернення до ОСОБА_3 Білорусь ОСОБА_2 звертався до медичного закладу, однак стаціонарне лікування йому не призначалось, і на момент розгляду справи судом позивачеві призначено ультразвукові обстеження.

Таким чином, в судовому засіданні не здобуто належних доказів захворювання позивача як на період перебування в Україні, так і на час повернення його до ОСОБА_3 Білорусь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним у порушенні встановленого терміну перебування в Україні та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.2 ст.203 КУпАП.

Суд критично ставиться до тверджень свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про обставини хвороби ОСОБА_2 та неможливість отримання ним екстренної медичної допомоги в Україні, оскільки ні сам позивач, ні свідки взагалі не вжили заходів щодо виклику медичних працівників до ОСОБА_2, з огляду на тяжкість перебігу його захворювання.

Як слідує з пояснень відповідача, за умови наявності у ОСОБА_2 медичного документа підтверджуючого поважність причин несвоєчасного залишення території України, у посадових осіб ДПС України не виникало б жодних підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15.02.2012 року, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду.

Факт несвоєчасного залишення відповідачем території України сторонами не оспорюється.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та іншими доказами, в тому числі і документами.

Частиною 2 ст.203 КУпАП встановлено відповідальність іноземців за порушення встановленого терміну перебування в Україні.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено в розмірі, передбаченому санкцією вказаної вище норми закону.

У відповідності до ст.222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.203 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що факт порушення позивачем встановленого терміну перебування в Україні знайшов своє підтвердження, а підстави для визнання неправомірними дій відповідача та скасування винесеної ним постанови, відсутні.

Крім того, вимога ОСОБА_2 про визнання протиправною оскаржуваної постанови задоволенню не підлягає також з тих підстав, що особливості розгляду справ даної категорії, які визначені ст.286 КАС України та ст.293 КУпАП, не передбачають винесення судом відповідного рішення.

Керуючись ст.ст.6, 8, 9, 72, 77, 242-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Добрянка» ОСОБА_1, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - в цей же строк, з дня отримання його копії.

Суддя Є.А. Жовток