Справа № 825/1560/18
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1560/18
УХВАЛА

25 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання неправомірними дій, скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі Відповідач, Міноборони України), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Третя особа, Чернігівський ОВК), про:

- визнання неправомірними дій Відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті Позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

- скасування протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.03.2018 року № 26 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язання Відповідача призначити та виплатити Позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (підпункт «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий військовослужбовців та членів їх сімей»).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Міноборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

- визнано протиправним та скасовано рішення Міноборони України від 02.03.2018 року, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 26, щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Міноборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 року повернуто Відповідачу вперше подану останнім апеляційну скаргу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач вдруге подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 27.08.2018 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строків причини поважними визнані не були, до апеляційної скарги не було додано документ про сплату судового збору на суму 1 057,20 грн.

Як вбачається за матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 31.08.2018 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем до суду 10.09.2018 року направлено клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що, по-перше, суд апеляційної інстанції при поверненні вперше поданої апеляційної скарги прийшов до помилкового висновку про відсутність у матеріалах справи документу, що підтверджує повноваження представника Міноборони України, по-друге, допущені судом першої інстанції порушення норм права можуть призвести до безпідставного проведення виплат за рахунок бюджетних коштів, призначених на утримання Збройних Сил України, по-третє, в силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому покладення на Міноборони України обов`язку вчинити дії, не передбачені чинним законодавством, призведе до необґрунтованого витрачання бюджетних коштів.

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 27.08.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, повний текст оскаржуваного рішення було складено 29.05.2018 року та отримано його копію Відповідачем 01.06.2018 року. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням вихідних днів було 02.07.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до відділення поштового зв`язку 09.08.2018 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху було підкреслено, що незгода Міноборони України з ухвалою суду апеляційної інстанції про повернення вперше поданої апеляційної скарги є підставою для його оскарження до суду касаційної інстанції, однак не може вважатися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення при поданні апеляційної скарги вдруге.

Твердження Відповідача, що допущені судом першої інстанції порушення норм права можуть призвести до безпідставного проведення виплат за рахунок бюджетних коштів, призначених на утримання Збройних Сил України, а покладення на Міноборони України обов`язку вчинити дії, не передбачені чинним законодавством, призведе до необґрунтованого витрачання бюджетних коштів, на переконання суду апеляційної інстанції, не можуть вважатися поважними причинами пропуску процесуального строку, оскільки відповідним доводам Апелянта оцінка повинна надаватися під час апеляційного перегляду судового рішення, а не на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Міноборони України строку на апеляційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Крім того, Апелянтом не було усунуто й інші недоліки апеляційної скарги, а саме не додано до неї документ про сплату судового збору на суму 1 057,20 грн.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання неправомірними дій, скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.
Суддя-доповідач А.Г. Степанюк
Судді В.В. Кузьменко
О.І. Шурко