Справа № 202/3280/18
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/3280/18
Провадження № 2-а/202/65/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 вересня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі Розсохи І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача, указуючи, що 27.05.2018 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 відносно нього винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 129512 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за те, що він керував транспортним засобом, що має тріщину на лобовому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив вимоги п. 31.4.7 в) ПДР України та ДСТУ 3649:2010, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 121 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що 27.05.2018 року, приблизно о 05:30 год., він дійсно керував транспортним засобом «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, на автошляху М-22 Полтава-Олександрія. В цей час на 53 км цього автошляху його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих причин, що він керував транспортним засобом що має тріщину на лобовому склі в зоні дії склоочисників, у звязку з чим було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф у розмірі 340 грн. Вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності він вважає незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. По-перше, відповідач порушив вимоги ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» і неправомірно застосував відносно нього поліцейський захід, оскільки не предявив йому посвідчення, при зупинці автомобіля не пояснив причину зупинки, перевірки та огляду його транспортного засобу. По-друге, інспектор поліції не розяснив йому його права, визначені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, відмовив у розгляді його клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його необхідністю скористатися юридичною допомогою, інспектором не надано можливості скористатися ним допомогою адвоката та не повідомлено про причини неможливості залучення адвоката. По-третє, вказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного штрафу не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, заповнена нерозбірливим почерком, прізвище імя та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, імя та по батькові поліцейського записані не друкованими літерами. Крім того, постанова не містить правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок її оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення про притягнення його, позивача у справі, до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 31.4.7 в) ПДР України, в якому чітко зазначено, що забороняється керувати транспортним засобом якщо на скло встановлені додаткові предмети або нанесено покриття, що обмежує огляд з місця водія, і погіршує його прозорість. Отже, дана несправність не є такою, при якій експлуатація транспортного засобу заборонена п. 31.4.7 в) ПДР України. Крім того, заборона експлуатації транспортного засобу з даним недоліком не передбачена жодним пунктом ПДР України, оскільки дана тріщина не є додатковим предметом або нанесеним покриттям, не погіршує прозорість та не обмежує оглядовість з місця водія. Крім того, за результатами перевірки технічного стану ТЗ відповідно до наказу № 534 від 13.10.2008 року МВС України «Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації» складається Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві КТЗ, проте інспекторами поліції фактично було проведено перевірку технічного стану його автомобіля, але акт перевірки не складався і його копія йому не видавалась. Разом з тим, інспектор не взяв до уваги його пояснення, в котрих від заявляв, що незгоден з вказаними у постанові фактами, що маленька тріщина на вітровому склі знаходиться взагалі не в зоні дії склоочисників, не погіршує прозорість та не обмежує оглядовість з місця водія. Виходячи з обставин справи, жодних інших доказів, крім постанови, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення не було. Вказане вище свідчить про те, що поліцейський розглянув справу та притягнув його до адміністративної відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутністю доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставин справу в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

Тому позивач просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 129512 від 27.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду відеозапис з нагрудної камери на компакт-диску та відзив на адміністративний позов і письмові пояснення, в котрих позовні вимоги не визнав та указав, що 27.05.2018 року ним було винесено постанову серії ВР № 129512 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що останній цього дня, близько о 05:30 год., на 53 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом «MAN TGL», реєстраційний номер НОМЕР_1, у котрого на вітровому склі в районі роботи склоочисників були присутні тріщини, чим порушив вимоги п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31.1 ПДР України. В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, він здійснював рух на транспортному засобі, на вітровому склі котрого були присутні тріщини в зоні роботи склоочисників. Посилання позивача на п. 31.4.7 ПДР України є недоцільним, оскільки в оскаржуваній постанові відсутня вказівка про порушення водієм даного пункту ПДР України. Доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не відповідають фактичним обставинам, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції, мають оцінюватись як єдиний спосіб водія уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Під час патрулювання на 53 км автодороги М-22 ним, відповідачем, було виявлено транспортний засіб позивача, який рухався з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників. При цьому, на вказаному транспортному засобі не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація. Таким чином, вимога зупинити транспортний засіб була правомірною. Факт вчиненого позивачем правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення зафіксовано на нагрудну камеру інспектора поліції. В порядку ст. 279 КУпАП він, відповідач, представився, на місці транспортного засобу водія повідомлено про порушення ним ПДР України. Під час зясування фактичних обставин водій не заперечував факт порушення ним ПДР України. Усні пояснення водія факту вчиненого правопорушення не спростували, свідчили про невірне тлумачення останнім ПДР України, суперечили виявленим фактичним обставинам та вимогам п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31.1 ПДР України, оскільки вказані норми не містять виключень, які б дозволяли керувати транспортним засобом з тріщинами на вітровому склі в зоні роботи склоочисників. Від надання письмових пояснень водій відмовився, жодних клопотань не заявляв. Будь-яких доказів на дотримання водієм ПДР України на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем надано не було. Водієві було повідомлено про розгляд справи, розяснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. Ним, відповідачем, було зясовано всі фактичні обставини справи, прийнято до уваги факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, усні пояснення позивача, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Постанову оголошено водієві негайно після розгляду справи та надано її копію. Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 129512 від 27.05.2018 року містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП. Не заслуговую на увагу доводи позивача, викладені в адміністративному позові, щодо неврахування ним, відповідачем, під час розгляду справи вимог ст. 33 КУпАП, оскільки відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідач вважає, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовувати адміністративне стягнення за вищевказане порушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, тому відповідач просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, а справу розглянути без представника третьої особи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 27.05.2018 року складено постанову серії ВР № 129512 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.1 ПДР України відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.( а.с.8).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 27.05.2018 року, близько о 05:30 год., на 53 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом «MAN TGL», реєстраційний номер НОМЕР_1, у котрого на вітровому склі в районі роботи склоочисників були присутні тріщини.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4 ПДР України визначений вичерпний перелік технічних несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством. Проте до перелічених технічних несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів, тріщина на вітровому склі в районі роботи склоочисників не відноситься.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку інспектором Будніковим К.В., як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Правовими положеннями адміністративного судочинства встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України).

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови серії ВР № 129512 від 27.05.2018 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 129512 від 27.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за статтею 121 ч. 1 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 121 ч. 1 КпАП України закрити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.