Справа № 813/985/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5413/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Карпяк О.О.,

час ухвалення рішення 16.04.2018 року, 12:53 год.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 23.04.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", в якому просила скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №3Г2(К)/7520/1 від 04 жовтня 2016 року про визнання нікчемними переказів коштів (транзакція), здійснених ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" 19 травня 2016 року в сумі 136000 грн., з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року" та в сумі 1705,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року", що належить ОСОБА_1 та зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №2401, що належить ОСОБА_1В.(ІПН НОМЕР_1), а саме: 137705,55 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року позов задоволено. Скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №3Г2(К)/7520/1 від 04 жовтня 2016 року про визнання нікчемними переказів коштів (транзакція), здійснених ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" 19 травня 2016 року в сумі 136000 грн., з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року " та в сумі 1705,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року", що належить ОСОБА_1 Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №2401, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), а саме: 137705,55 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що кошти отримані позивачем за договором позики, а не на підставі договору банківського вкладу чи рахунку, що виключає їх відшкодування Фондом на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі після внесення змін до останнього Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг». Зазначає, що відповідач не визнавав правочини нікчемними, а лише виявляв їх, а тому наказ Уповноваженої особи прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, ввазає, що дані правочини є нікчемними згідно з пп.2, 7, 8, 9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Звертає увагу, що перерахування коштів з рахунку фізичної особи на рахунок юридичної особи і навпаки фактично не відбувалося, а здійснювалося лише у межах балансової документації банку. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі представника за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 березня 2016 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір №980-034-000197622, відповідно до якого Сторона 1 передає Стороні 2 у власність грошові кошти, а Сторона 2 зобов`язується їх повернути та виплатити проценти на умовах та в порядку визначених цим договором. Відповідно до цього договору на імя Позивача було відкрито поточний рахунок №2401. У п.1.4 цього договору зазначено, що договір укладено з ТОВ «Інвестиційно- дозрахунковий центр», як Стороною 2 через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський».

02 березня 2016 року позивачем укладено Договір добровільного страхування фінансових ризиків «Капітал» №К980-034-000197622 з ПАТ «Страхова компанія «Форте», від імені якої як повірений діяв ПАТ «Банк Михайлівський», а боржником виступало ТОВ «Інвестиційно- розрахунковий центр». Згідно з цим Договором Позивачем було внесено на поточний рахунок №2401 грошові кошти у сумі 136000,00 гривень відповідно до меморіального ордеру №339287 від 02 березня 2016 року, що були передані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» із призначенням платежу - залучення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року. Відповідно до умов Договору Сторона 2 повертає грошові кошті та відсотки Позивачу на рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» №2401.

19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно- розрахунковий центр» здійснено дострокове повернення коштів на поточний рахунок позивача відповідно до вищезазначених договорів, включаючи відсотки за користування коштами. Таким чином, кошти у розмірі 136000,00 грн. зараховано на рахунок позивача 19 травня 2016 року, і цей факт не заперечується відповідачем.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року.

13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_4

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 з 05 вересня 2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №383 від 08 лютого 2018 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_6 з 09 лютого 2018 року.

15 липня 2016 року почали здійснювати виплату гарантованої суми вкладникам, проте позивача не було включено до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

16 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду із заявою про включення її до переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За результатами розгляду вказаного звернення, Уповноваженою особою на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» було повідомлено позивача про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року на користь позивача та надіслано повідомлення від 04 жовтня 2016 року про нікчемність правочинів. (а.с. 21).

У повідомленні про нікчемність правочину від 04 жовтня 2016 року № 3Г2(К)/7520/1 зазначено, що переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ «Інвестиціно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року в сумі 136000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року» та в сумі 1705,55 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року» на рахунок №2401, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), є нікчемним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача є вкладом у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; відповідачем не доведено належними доказами фактів, які б свідчили про наявність обставин, які слугували підставою для визнання нікчемними операцій з перерахування коштів; при здійсненні спірної операції додаткових переваг чи пільг надання банком кредитору або вкладнику судом не встановлено.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інтанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У спірних правовідносинах колегія суддів враховує правові висновки ОСОБА_7 Верховного Суду щодо застосування статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15.

Вищевказаним Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти у розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником у розумінні п.4 ч.1 ст.2 цього Закону є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Аналізуючи положення статтей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

За змістом вищенаведених норм цього Закону право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Крім того, згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Положення ст.228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 ст.38, а також у ч.3 ст.36 цього Закону.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що за Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме Банком.

Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними чи юридичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 ст.38, а також у ч. 3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Про це зазначив Верховний Суд у п.41-43 вищезазначеної постанови від 04 липня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вважає нікчемним правочин з перерахунку на рахунок позивача грошових коштів у сумі 137705,55 грн., посилаючись на загальні положення ч.3 ст.38 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», без конкретизації підстав визначених даною нормою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договори № 980-034-000197622 від 02 березня 2016 року укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, а відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цих договорів.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Таким чином, операція прийняття і зараховування (перерахунок) на рахунок коштів не є правочином між Банком та позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з внесення (перерахування) коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Відповідно до ч.1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до п.7.1.2, ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п.1.7 ст.1 цього Закону документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у виплаті коштів ОСОБА_1 у розмірі 136000,00 грн., на думку відповідача, є нікчемність правочину з перерахування 19 травня 2016 року грошових коштів у розмірі 136000,00 грн, здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року» та в сумі 1705,55 грн., з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року» на рахунок №2401, що належить позивачу.

Разом з тим, договір №980-034-000197622 банківського рахунку «Суперкапітал» (з виплатою процентів щомісячно від 02 березня 2016 року, укладений ПАТ «Банк Михайлівський» з ОСОБА_1 нікчемним не визнавався.

За результатами перерахування 19 травня 2016 року грошових коштів на загальну суму 137705, 55 грн. з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок №2401, відкритий на ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Михайлівський», відбулося набуття позивачем права власності на вказані кошти.

Таким чином, перерахування на банківський рахунок позивача грошових коштів юридичною особою відповідає вимогам чинного законодавства.

З системного аналізу правових норм вбачається, що операція з перерахунку коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та, як наслідок, визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині, та у задоволенні позовних вимог в частині визнання нікчемними переказів коштів (транзакція), здійснених ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" 19 травня 2016 року в сумі 136000 грн., з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року" та в сумі 1705,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року", що належить ОСОБА_1, необхідно відмовити.

Згідно з висновком ОСОБА_7 Верховного Суду, що міститься у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст.228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Крім того, відповідно до правового висновку ОСОБА_7 Верховного Суду, викладеного у цій же постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до Закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу Закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС, оскільки не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

Положення п.1 ч.2 ст.27 Закону № 4452-VI передбачають складення переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №3Г2(К)/7520/1 від 04 жовтня 2016 року про визнання нікчемними переказів коштів (транзакція), здійснених ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" 19 травня 2016 року в сумі 136000 грн., з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року " та в сумі 1705,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року", що належить ОСОБА_1, оскільки суд не дав належної оцінки вищезазначеним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у звязку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що рахунок позивача має бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а тому належним захистом порушених прав позивача є зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №2401, що належить ОСОБА_1, а саме: 137705,55 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, оскільки не спростовують відповідний висновок суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи, разом з тим, в частині скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №3Г2(К)/7520/1 від 04 жовтня 2016 року про визнання нікчемними переказів коштів прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового судового рішення; а у решті рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому в цій частині таке необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі №813/985/18 в частині «скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №3Г2(К)/7520/1 від 04 жовтня 2016 року про визнання нікчемними переказів коштів (транзакція), здійснених ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" 19 травня 2016 року в сумі 136000 грн., з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року " та в сумі 1705,55 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-034-000197622 від 02 березня 2016 року", що належить ОСОБА_1» скасувати та в цій частині прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя ОСОБА_8
Судді: ОСОБА_9
ОСОБА_10
Повне судове рішення складено 24 вересня 2018 року.