Справа № 813/124/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5418/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року (суддя Брильовський Р.М., м. Львів, повний текст складено 23.04.2018),

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оформлене листом «Про розгляд клопотання» за номером Б-12326/0-8149/6-17 від 25.10.2017, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність згідно поданої заяви для ведення ОСГ, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району за межами населеного пункту.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 25.10.2017 №Б-12326/0-8149/6-17 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району за межами населеного пункту. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району за межами населеного пункту. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр. Чорновола, 4, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (ід.номер НОМЕР_1, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. О. Кульчицької, 13/21).

Із цим рішенням не погодилася Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, яка посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірна територія на момент зміни меж с. Зимна Вода не мала кадастрового номера та не була внесена в статистичну базу Державного земельного кадастру. Дану спірну земельну ділянку неможливо виділити будь-яким громадянам для ведення особистого селянського господарства є невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану с. Зимна Вода, що суперечить ст. 118 Земельного кодексу України.

Вважає, що лист відповідача №Б-12326/0-8149/6-17 від 25.10.2017 у відповідь на заяву ОСОБА_1 за змістом та формою не може вважатись «відмовою» у розумінні частини 7 статті 118 ЗК України.

Крім того зазначає, що вимога позивача щодо зобовязання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу щодо розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не відповідає вимогам законодавства в частині порушення виключних повноважень Головного управління як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності і є неправомірною.

Представник апелянта у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила щодо доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах наведених у ній доводів, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.09.2017 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області.

За результатами розгляду клопотання листом від 25.10.2017 №Б-12326/0-8149/6-17 відповідач відмовив позивачу у наданні вищезазначеного дозволу.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу незаконно було відмовлено у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку документації із землеустрою.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції такими, що не у повній мірі відповідають нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, з наступних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗК України земельні ділянки, громадяни України мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Частиною 4 статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи наведене, відповідач відмовивши листом №Б-12326/0-8149/6-17 від 25.10.2017 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, порушив вимоги ч. 7 ст. 118 ЗК України в частині підстав відмови у наданні вказаного дозволу.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Щодо доводів апелянта про те, що вимога позивача щодо зобовязання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу щодо розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства не відповідає вимогам законодавства в частині порушення виключних повноважень Головного управління як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності і є неправомірною, слід зазначити наступне.

Згідно доводів позивача спірна земельна ділянка перебуває у державній власності і її розпорядником є відповідач, що не спростовано матеріалами справи.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині 6 статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання або рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

У разі неприйняття такого рішення у належній формі упродовж встановленого законом строку, тобто у разі протиправної бездіяльності відповідача, особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 статті 118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність.

Зазначений правовий висновок ОСОБА_4 Суд висловлював у постанові від 31.01.2018 у справі № 814/741/16, постанові від 14.03.2018 у справі № 804/3703/16.

Зі змісту Рекомендації № К (80) Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли орган може обирати з кількох юридичних допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Враховуючи наведене, правильним способом захисту порушених прав позивача є зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов у цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи із змісту Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою підлягав сплаті судовий збір у вигляді 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становив 1762 грн.

З урахуванням наведеного, при поданні позову фізичною особою з двома вимогами немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Враховуючи те, що при поданні позову ОСОБА_1 фактично сплачено лише 1360 грн судового збору згідно квитанції від 27.12.2017 (а.с. 7) та часткове задоволення позову, у порядку ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Львівській області судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 655,20 грн сплаченого судового збору.

Також згідно вимог ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. За наведених обставин сплачений апелянтом Зимноводівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з іншої сторони.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 813124/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким частково задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, що викладено в листі №Б-12326/0-8149/6-17 від 25 жовтня 2017 року про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 вересня 2017 року (вх. № Б-12326/0/5-17 від 26 вересня 2017 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району за межами населеного пункту, із прийняттям за результатами її розгляду в установленому порядку рішення, з обов'язковим врахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській обл. (юридична адреса: 79019, м. Львів, пр. Чорновола, 4; ) судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 655 (шістсот пятдесят пять) гривень 20 (двадцять) копійок сплаченого судового збору.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Зимноводівську сільську раду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_5

Повний текст складено 24 вересня 2018 року.