Справа № 263/13789/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року

м. Київ

справа №263/13789/16-а

адміністративне провадження №К/9901/30744/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 3 березня 2017 року (головуючий суддя Васильченко О.Г.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року (головуючий суддя Сіваченко І.В., судді: Міронова Г.М., Чебанов О.О.) у справі №263/13789/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя (далі - Управління), в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років протиправними та скасування рішення щодо цього;

- зобов'язати відповідача зарахувати йому до стажу роботи на прокурорських посадах для призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 1 серпня 1996 року по 23 липня 1997 року стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 24 липня 1997 року по 21 березня 1999 року старшим помічником Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 22 березня 1999 року по 16 липня 2001 року старшим помічником прокурора міста Слов'янська; з 12 березня 2003 року по 2 квітня 2003 року виконувачем обов'язків старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; з 3 квітня 2003 року по 31 березня 2004 року старшим помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості;

- зобов'язати Управління призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі ст.86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, починаючи з 16 вересня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що його стаж роботи в органах прокуратури складає 18 років 00 місяців 18 днів, з яких стаж роботи на посадах прокурорів 15 років 07 місяців 18 днів та половина строку навчання за фахом 2 роки 04 місяці 28 днів. Загальний трудовий стаж (без врахування навчання у вищому навчальному закладі) складає 26 років 00 місяців 22 дні, з них стаж роботи в органах прокуратури 18 років 00 місяців 18 днів та на державній службі 04 роки 05 місяці 25 днів, які дають право на пенсію за вислугою років, складає 22 роки 06 місяців 13 днів. На даний час він працює у прокуратурі Донецької області на посаді заступника начальника відділу роботи з кадрами.

З метою призначення пенсії він 16 вересня 2016 року звернувся до Управління з відповідною заявою, проте рішенням від 10 жовтня 2016 року № 814 та додатковим рішенням від 11 листопада 2016 року Управління йому відмовило у призначенні пенсії на підставі Закону України від 2 березня 2015 року №213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VII). При цьому, відповідач не всі періоди роботи в органах прокуратури зарахував до стажу роботи на посаді прокурора. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління № 814 від 10 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років. Визнано неправомірним та скасовано додаткове рішення Управління від 11 листопада 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років. Зобов'язано Управління зарахувати ОСОБА_1 до стажу робити на прокурорських посадах для призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 1 серпня 1996 року по 23 липня 1997 року стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 24 липня 1997 року по 21 березня 1999 року старшим помічником Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 22 березня 1999 року по 16 липня 2001 року старшим помічником прокурора міста Слов'янська; з 12 березня 2003 року по 2 квітня 2003 року виконувачем обов'язків старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; з 3 квітня 2003 року по 31 березня 2004 року старшим помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості. Зобов'язано Управління призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі ст. 86 Закону № 1697-VП, виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, починаючи з 16 вересня 2016 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року постанову суду першої інстанції змінено шляхом виключення з п'ятого абзацу резолютивної частини слова «та виплатити». В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що з 1 серпня 1996 року по 4 липня 2007 року позивач працював в органах прокуратури України на прокурорських посадах.

З 5 липня 2007 року по 30 грудня 2011 року працював на державній службі в Державній екологічній інспекції в Донецькій області: на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Донецькій області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Донецькій області, прийняв Присягу державного службовця (відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну службу», який діяв на той час).

З 4 січня 2012 року по теперішній час працює в органах прокуратури України на прокурорських посадах та з цього часу з його зарплати утримувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) для призначення спеціальної пенсії за Законом №1789-ХІІ.

Згідно довідки прокуратури Донецької області про стаж роботи в органах прокуратури №11/830 від 16 вересня 2016 року станом на 19 вересня 2016 року наявний стаж роботи позивача в органах прокуратури складає 18 років 00 місяців 18 днів (стаж роботи на посадах прокурорів (15 років 07 місяців 18 днів) та половина строку навчання за фахом (2 роки 04 місяці 28 днів), даний факт визнаний відповідачем.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 загальний трудовий стаж (без врахування навчання у вищому навчальному закладі) складає 26 років 00 місяців 22 дні, з них стаж роботи в органах прокуратури (18 років 00 місяців 18 днів) та на державній службі (04 роки 05 місяці 25 днів), який дає право на пенсію за вислугою років, складає 22 роки 06 місяців 13 днів, що не оспорюється відповідачем. На час звернення до Управління із заявою позивач продовжував працювати у прокуратурі Донецької області на посаді заступника начальника відділу роботи з кадрами.

Рішенням Управління від 10 жовтня 2016 року №814 та додатковим рішенням від 11 листопада 2016 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі Закону №213-VIII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про прокуратуру».

Окрім того, відповідачем виключені зі стажу роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугою років, наступні періоди роботи на прокурорських посадах (загалом 6 років 0 місяців 06 днів): з 1 серпня 1996 року по 23 липня 1997 року стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 24 липня 1997 року по 21 березня 1999 року старшим помічником Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора; з 22 березня 1999 року по 16 липня 2001 року старшим помічником прокурора міста Слов'янська; з 12 березня 2003 року по 2 квітня 2003 року виконувачем обов'язків старшого помічника прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості; з 3 квітня 2003 року по 31 березня 2004 року старшим помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів на підприємствах оборонної промисловості.

Таким чином, відповідач у своєму рішенні зазначив, що загальний стаж є достатнім, проте стаж роботи на прокурорських посадах складає 9 років 7 місяців 13 днів, що є меншим за 12 років і 6 місяців. За наведених обставин відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Суди визнали такі дії відповідача протиправними, вказавши, що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ч.6 ст.86 Закону №1697-VІІ. Тобто, позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії мав необхідний стаж, визначений статтею 86 Закону №1697-VII, у зв'язку з чим має право на призначення пенсії відповідно до вказаного Закону.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що згідно пункту 29 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 911-УІІІ) абзаци перший та другий частини п'ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ викладено в такій редакції: "15. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються". Тимчасовий характер цієї норми продовжено до 31 грудня 2017 року Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Тобто, згідно чинного законодавства, незважаючи на задоволення вимог про необхідність здійснення призначення позивачу пенсії, позивач не має право на отримання пенсії в 2016 та в 2017 роках, оскільки продовжував працювати на посадах та на умовах, передбачених Законом №1697-VII.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга фактично обґрунтована тими обставинами, які стали підставою для відмови у призначенні пенсії. Скаржник зазначає, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213 у разі не прийняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Тобто, з 1 червня 2015 року пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" в порядку та на умовах, визначених даним законом, не призначаються (не перераховуються), у зв'язку з чим законних підстав для призначення позивачу пенсії відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ немає. Також вказує, що спірні періоди роботи не можуть бути зараховані до стажу роботи на посаді прокурора, оскільки посади, які обіймав позивач у зазначені періоди не відносяться до посад прокурорів.

У запереченнях на касаційну скаргу, позивач, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, статтею 86 якого визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини першої та другої вказаної статті Закону прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини шостої статті 86 Закону №1697-VII, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону №1697-VII визначено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищенаведених положень Закону №1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів і стажистів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

Проте, колегія суддів вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Так, позивач у період з 1 серпня 1996 року по 23 липня 1997 року працював стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора;

з 24 липня 1997 року по 16 липня 2001 року та з 12 березня 2003 року по 31 березня 2004 року - на посадах старшого помічника у підрозділах прокуратури Донецької області.

Під час роботи позивача на цих посадах чинними були положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року, статтею 56 якого було надано роз'яснення поняття "прокурор", а саме:

Під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що спірні періоди роботи позивача на посадах старшого помічника прокурора підлягають зарахуванню до прокурорського стажу на підставі Закону №1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача, натомість законодавством, чинним як на час роботи позивача у спірні періоди так і на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, посада «стажиста» не охоплювалось поняттям «прокурор», визначення якого міститься у ст.56 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ і не відноситься до прокурорських посад, зазначених у статті 15 Закону №1697-VII. При цьому, визначено, що робота на посаді стажиста зараховується до загальної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за ст.86 Закону №1697-VII, на що звертав увагу відповідач під час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для зарахування спірного періоду роботи позивача на посаді стажиста до стажу роботи на прокурорських посадах. При цьому, з урахуванням вищенаведених висновків, посада старшого помічника прокурора відноситься до прокурорських на підставі ст.56 Закону №1789-ХІІ, у зв'язку з чим періоди з 24 липня 1997 року по 21 березня 1999 року; з 22 березня 1999 року по 16 липня 2001 року; з 12 березня 2003 року по 2 квітня 2003 року; з 3 квітня 2003 року по 31 березня 2004 року, що у своїй сукупності становить 5 років 0 місяців 13 днів повинні були бути враховані відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії, як прокурорський стаж.

Таким чином, станом на момент звернення з заявою про призначення пенсії загальний стаж позивача і спеціальний був достатнім, у зв'язку з чим наявні підстави для задоволення позову.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що положеннями пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII скасовані діючі станом на 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ. Разом з тим, 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який є чинним та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що, незважаючи на задоволення вимог про необхідність здійснення призначення позивачу пенсії, позивач не має право на отримання пенсії в 2016 та в 2017 роках, оскільки продовжував працювати на посадах та на умовах, передбачених Законом №1697-VII.

Так, згідно пункту 29 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 911-УІІІ) абзаци перший та другий частини п'ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ викладено в такій редакції: "15. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються". Тимчасовий характер цієї норми продовжено до 31 грудня 2017 року Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині, вони підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Судові рішення в іншій частині колегія суддів вважає за можливе залишити без змін, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині спірних періодів роботи позивача на посадах старшого помічника прокурора, правильно посилався на норми ст.56 Закону №1789-ХІІ в редакції чинній на час роботи позивача, з чим погодився суд апеляційної інстанції, залишивши судове рішення без змін.

Керуючись статтями 345, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 3 березня 2017 року у незміненій частині та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року у справі №263/13789/16-а скасувати в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя зарахувати ОСОБА_1 до стажу робити на прокурорських посадах для призначення пенсії за вислугою років період роботи з 1 серпня 1996 року по 23 липня 1997 року стажистом на вакантній посаді старшого помічника Краматорського природоохоронного міжрайонного прокурора та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду