Справа № 804/4695/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Справа № 804/4695/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
23.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просить зобов`язати відповідача враховувати ОСОБА_1 до страхового стажу робіт, час перебування на інвалідності, яка виникла внаслідок професійного захворювання під час виконання Державних завдань та обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по роботі за списком № 1, з часу встановлення інвалідності 20.07.1998 року до досягнення ним 60 років 30.11.2011 року, за виключенням періоду роботи під час перебування на інвалідності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до його страхового стажу час перебування на інвалідності, через професійне захворювання, яке пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, до досягнення 60 років, що призводить до зменшення пенсійних виплат.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем 06.07.2018 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
24.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Зауважив, що позивач отримує пенсію по інвалідності (1 група, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) обчислену відповідно до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катарстрофи», а зазначеним законом не передбачено зарахування до страхового стажу періоду роботи перебування на інвалідності по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та одержує пенсію по інвалідності 1 групи (захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) на підставі статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також, згідно експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 11.06.1998 року № 6310, хвороба позивача пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Довідкою Дніпровського районного військового комісаріату від 24.04.1998 року № 4/238 підтверджується, що ОСОБА_1 у перод з 10.06.1987 року по 04.08.1987 року у складі військової частини НОМЕР_2 у тридцятикилометровій зоні приймав участь у роботах з ліквідації наслідків Чернобильської катастрофи та отримав дозу опромінення 10,490 р.
12.04.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення на пенсію за віком, у якій також просив зарахувати до його страхового стажу час перебування на інвалідності, яка виникла внаслідок професійного захворювання під час виконання Державних завдань та обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .
Відповідач листом від 26.04.2018 року № Ф5851-18 відмовив зарахувати час перебування позивача на інвалідності до страхового стажу для призначення пенсії за віком, у зв`язку із тим, що Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катарстрофи» не передбачено зарахування до страхового стажу періоду роботи перебування на інвалідності по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, оскаржив їх в судовому порядку.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796).
Так, згідно із ст. 9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Статтею 10 Закону №796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Відповідно до ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у свою чергу, Згідно із ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення, зокрема, чоловіками 60 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років).
Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, призначається пенсія із зменшенням віку на 10 років, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів призначається пенсія із зменшенням віку на 8 років.
З контексту наведеної норм ст. 55 Закону №796-ХІІ можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є факт роботи в зоні відчуження протягом певного часу (аналогічний правовий висновок наведений в тексті постанови Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 280/1162/16-а).
Частиною 2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цьогоЗакону. Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-1V або спеціальним Законом № 796-ХІІ.
Відповідно до ч.3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкового державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на іншій в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно абз. 4 ч.1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкового державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
У відповідності до статті 25 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), власник повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, яке розробляється Державним комітетом України по нагляду за охороною праці за участю профспілок і затверджується Кабінетом Міністрів України. Розслідування проводиться за участю представника профспілкової організації, членом якої є потерпілий, а у випадках, передбачених законодавством, також за участю представників органів державного нагляду, управління охороною праці та профспілок.
За підсумками розслідування нещасного випадку або професійного захворювання власник складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
Разом з тим, у зв`язку із створенням міжвідомчих експертних рад та з метою спрощення оформлення необхідних документів для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Рада незалежних профспілок України, Мінохоронздоров`я та Мінсоцзабез України листом відповідно за №13-31-1272, №16.03/001 і №01-3/26 від 09 грудня 1991 року роз`яснюють, що при наявності висновку міжвідомчої ради про причинний зв`язок захворювання з дією іонізуючого випромінювання внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС складання акта по формі Н-1 не потребується. Раніше надіслані листи про порядок складання та облік актів форми Н-1 для потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС втрачають силу з моменту отримання цього роз`яснення (лист №05-55 від 26 грудня 1991 року Ради Федерації незалежних професійних спілок України).
З матеріалів справи вбачається, що висновком Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 11.06.1998 року № 6310 позивачу встановлено причинний зв`язок-захворювання, пов`язаного із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, а з 20.07.1998 року йому встановлена 2 група інвалідності.
Також, з 04.03.2004 року позивачу встановлена 1 група інвалідності без переогляду, причина - захворювання, пов`язане із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.
Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що встановлено причинний зв`язок між інвалідністю позивача та роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і їх професійного характеру, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача, часу перебування на інвалідності, яка виникла внаслідок професійного захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з часу встановлення інвалідності 20.07.1998 року до досягнення ним 60 років та відмова у переведенні на інший вид пенсії є незаконними та протиправними.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу робіт, час перебування на інвалідності, яка виникла внаслідок професійного захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, з часу встановлення інвалідності - 20.07.1998 року до досягнення ним 60 років 30.11.2011 року, за виключенням періоду роботи під час находження на інвалідності.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник