Справа № 357/1734/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 357/1734/17

адміністративне провадження № К/9901/22342/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2017р. (суддя - Дмитренко А.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017р. (судді - Бабенко К.А., Кузьменко В.В., Степанюк А.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача щодо проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, зобов'язати відповідача скласти висновок та прийняти рішення про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він відповідає визначеним у Порядку та умовах виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності від 11.01.2016р. №4 критеріям та є таким, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, у реалізації його законного права відповідачем відмовлено протиправно.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2017р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017р., позов задоволено.

Визнано протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 30.11.2016р. №29/А-805, у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов'язано відповідача скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги, відповідач посилається на те, що виплата одноразової грошової допомоги поліцейським здійснюється в порядку та розмірах, передбачених статтями 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» і Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016р. №4, правових підстав для проведення позивачу виплати цієї допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про міліцію» №565-ХІІ немає.

Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу відповідача, в якому просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач у період з 06.03.2001р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015р. по 23.08.2016р. проходив службу в органах Національної поліції України.

Наказом ГУ Національної поліції в Київській області від 16.08.2016р. №480 о/с позивача звільнено зі служби в органах поліції.

Відповідно до свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Київській області» від 19.08.2016р. №278/Зв позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, встановлено, що захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0214610 від 10.10.2016р. позивачу з 05.10.2016р. встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС.

Згідно довідки Міністерства охорони здоров'я України серії АГ №005684 позивачу встановлено 70% ступінь втрати професійної працездатності.

15.11.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 30.11.2016р. №29/А-805 ГУ Національної поліції в Київській області відмовило позивачу у виплаті вказаної допомоги у зв'язку з тим, що виплата одноразової грошової допомоги особам, які звільнені зі служби в поліції, здійснюється на підставі 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016р. №4.

При цьому позивача повідомлено про те, що на даний час до Закону України «Про Національну поліцію» не внесено зміни щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС, а тому вирішити питання про призначення цієї допомоги немає правових підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850.

Суди дійшли висновку про те, що звільнення зі служби в органах поліції не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до вказаних вище положень закону у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Крім того, суди виходили з того, що на момент встановлення позивачу інвалідності підпункт 4 пункту 5 Розділу І Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі/смерті/чи втрати працездатності поліцейського від 11.01.2016р. №4 діяв в редакції змін, внесених наказом МВС України від 12.09.2016р. №916, відповідно до яких одноразова грошова допомога призначається у разі втрати працездатності поліцейського, а саме - пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми чи каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Такі висновки судів попередніх інстанцій колегія суддів вважає передчасними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», так і статті 97 Закону «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності, а тому правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015р. - часу набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Оскільки інвалідність позивачу встановлена згідно Акту огляду МСЕК від 10.10.2016р. з 05.10.2016р., а тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850 застосуванню не підлягають.

В свою чергу, за наявності підстав, така допомога може бути призначена відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, за правилами статті 78 цього Закону служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховується до стажу служби в поліції.

Крім того, відповідно до пункту 13 Прикінцевих положень цього закону працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

Крім того, за правилами статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» служба в органах внутрішніх справ зараховується до вислуги років для призначення пенсії поліцейським.

Таким чином, оскільки період служби в органах внутрішніх справ зараховується до стажу служби поліцейських, в тому числі і для призначення пенсії, а тому отримання захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, внаслідок якого встановлено інвалідність, породжує право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

В той же час за правилами пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» право на допомогу виникає в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

В порушення вимог 159 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) щодо законності та обґрунтованості судового рішення судами не з'ясовано підстави звільнення позивача з органів поліції, чи відбулось таке звільнення внаслідок причин, зазначених в пункті 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», що є обов'язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2017р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017р. у даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук