Справа № 400/1048/18
Суддя: Колесник С. І.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 400/1048/18
Провадження № 2-а/400/16/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі -Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 патрульної поліції м. Кривого Рогу Управління патрульної поліції Дніпропетровської області сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 13.08.2018 року відносно нього поліцейським патрульної поліції м. Кривий Ріг роти №2 батальйону №1 ОСОБА_3 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 гривень. Вказана постанова вмотивована тим, що 13.08.2018 року, о 14:52 год., поліцейським роти №2 батальйону №1 патрульної поліції м. Кривий Ріг сержантом поліції ОСОБА_3 було зупинено автомобіль «BMW», державний номер І U03830U, під керуванням позивача, який по вул. Сергія Колачевського проїхав регульоване перехрестя вул. Сурікова та вул. ОСОБА_4 на поєднання червоного та жовтого кольору, чим порушив п.8.7.3 Правил дорожнього руху України.

Позивач вказує, що він зупинив автомобіль на перехресті завчасно до стоп-лінії приблизно за метр до неї і за неї не виїжджав до загорання зеленого кольору світлофора.

Також зазначив, що при розгляді справи відповідачем не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, не було також зясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є вина позивача в його вчиненні, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Так, зокрема позивач зазначив, що з аналізу змісту оскаржуваної постанови не зрозуміло о якій саме годині він здійснив проїзд регульованого перехрестя. Також, оскільки позивач оспорював дії інспектора патрульної поліції на місці складання протоколу, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП уповноважена посадова особа зобов'язана була скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, що відповідачем не було виконано. Окрім того, форма постанови, яка складена відповідачем, не відповідає формі, затвердженій додатком 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, а бланк постанови не відповідає Технічному опису бланка постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому додатком 12 цієї ж Інструкції.

У судове засідання позивач не зявився, своєю заявою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на адміністративний позов в якому заперечив вимоги адміністративного позову у повному обсязі та просив відмовити у

задоволенні позовних вимог. Свої заперечення відповідач вмотивував тим, що після того, як ним були помічені ознаки адміністративного правопорушення, а саме порушення ПДР транспортним засобом «BMW», з державним номерами І U03830U, останній був зупинений з дотриманням ПДР. Після чого відповідач підійшов до автомобіля позивача ОСОБА_1І представився згідно з п.3 ст.18 ЗУ " Про Національну поліцію" та згідно з п. 1.1 та п.2 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" повідомив про причини зупинки, попросив предявити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані перейшов до розгляду адміністративної справ стосовно позивача. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинена вказаного правопорушення, відповідачем було законно та обґрунтовано, з дотримання норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 534231 від 13.08.2018 року відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 та КУпАП. Доказом скоєння правопорушення є відеозапис з бодікамери на якому зафіксовано факт правопорушення та з ким ознайомлений позивач.

На заперечення доводів позивача відповідач також зазначив, що ч. 5 ст. 258 КУпАП зазначає, що протокол про адміністративні правопорушення складається при вище зазначених обставинах окрім випадків коли правопорушення стосується порушень у сфері безпеки дорожнього руху зафіксовані як в не автоматичному так і автоматичному режимі. Правопорушення скоєне позивачем відноситься саме до правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у зв'язку з чим відповідач діяв у межах чинного законодавства. У ч.2 ст. 33 зазначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь йог вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення з правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Правопорушення скоєне позивачем відноситься до правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху у звязку з чим ч 2. ст. 33 КУпАП відповідачем не застосовувалась. Щодо невідповідності форми оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства відповідач зазначив, що згідно з п. 5 IV Розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Враховуючи вищесказане, відповідач вважає постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 534231, дата розгляду справи: 13.08.2018 року 15:01 год., вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Постанова мотивована тим, що позивач 13.08.2018 року, о 14:40 год., керуючи автомобілем «BMV 525 I», державний номер U03830U, по вул. Сергія Колачевського проїхав регульоване перехрестя вул. Сурікова та вул. ОСОБА_4 на поєднання червоного та жовтого кольору, чим порушив п.8.7.3.є Правил дорожнього руху України (а.с.13).

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Окрім зазнаного суд звертає увагу на положення ст. 245 КУпАП, якою визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП необхідно встановити факт проїзду ОСОБА_1 регульованого перехрестя вул. Сурікова та вул. ОСОБА_4 на поєднання червоного та жовтого кольору.

Так, зі вказаних норм вбачається обовязок субєкта владних повноважень доказати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову належними доказами, зокрема, показаннями свідків, технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд звертає увагу на те, що від відповідача на день розгляду справи надійшов лише текст відзиву на адміністративний позов без відеозапису, на проведення якого і як надоказ скоєння правопорушення позивачем відповідач посилається у своєму відзові, та без якого встановити вчинення позивачем правопорушення не є можливим.

Проаналізувавши вказані обставини, суд приходить до висновку, що оскільки крім постанови про адміністративне правопорушення, яка не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а є процесуальним рішенням, суду не надано відповідачем доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Частиною 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1. ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а можливість збирання нових доказів після ухвалення постанови що оскаржується, втрачена, суд приходить до висновку, що постанова від 13.08.2018 року серії ЕАВ № 534231, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, прийнята з порушенням вимог законодавства щодо її складання, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення належним чином не доведена, тобто рішення у справі про адміністративне правопорушення не відповідає положенням ч. 2 ст. 2 КАС України, твердження позивача не спростовані, у зв'язку з чим, позовна заява підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з закриттям провадження по справі.

Згідно ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до пп.15.5 пп. 15 п.1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

На підставі викладеного, ст. ст. 2, 7, 122 ч. 2, 245, 251, 252, 280 ч. 1 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 73-78, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати винесену постанову поліцейським патрульної поліції роти №2 батальйону №1

м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області сержантом поліції ОСОБА_3 від 13.08.2018 року серії ЕАВ № 534231 в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., а провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петріський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 вересня 2018 року.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Петрівського районного суду С.Колесник