Справа № 357/9790/18
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9790/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 вересня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

при участі секретаря - Сокур О. В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника СРПП № 3 Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Козлова Василя Аркадійовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адмінінстративним позовом до заступника начальника СРПП № 3 Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Козлова Василя Аркадійовича про скасування постанови, посилаючись на наступні обставини.

07 серпня 2018 року стосовно нього, ОСОБА_1, заступником начальника СРПП № 3 Васильківського ВП ГУНП в Київсьій області капітаном поліції Козловим Василем Аркадійовичем було винесено постанову серія ДП № 063655 від 07.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Із зазначеною постановою він не погоджується, оскільки вона винесена з порушенням діючого законодавства та його прав, у зв»язку з чим підлягає скасуванню.

У тексті постанови зазначено, що керуючи транспортним засобом Volkswagen LT 35 номерний знак НОМЕР_1 07.08.2018 року о 9 годині 20 хвилин в с. Діброва по вулиці Центральна керував вищевказаним транспортним засобом на маршруті 726 Діброва-Київ ТОВ «Автосервіс», який був переобладний з порушенням, а саме відсутнє 1 ( одне ) місце для сидіння. Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 передбачено 18 місць, а встановлено 17, чим порушено п. 31.3а ПДР України.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП є незаконним, неправомірним, необґрунтованим та недоведеним з наступних причин.

Його прізвище в постанові капітан поліції вказав з помилкою замість вірного «ОСОБА_1» вказано «ОСОБА_1». Постанова складена без врахування його зауважень та пояснень, розгляд справи було проведено без надання йому часу для звернення за правовою допомогою. Він відразу повідомив відповідача, що не згоден та не визнає вини. Вважає, що відповідач порушив порядок розгляду справи, оскільки ним винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці. В зв»язку з тим, що він був на маршруті, відповідач повинен був проводити огляд транспортного засобу або на підприємстві, або на кінцевій зупинці.

Він працює водієм в ТОВ «Автосервіс», автомобіль НОМЕР_1 йому не належить, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію якого він надав до адміністративного позову. 07.08.2018 року, перед виїздом на маршрут, маршрутний лист підписали механік та медичний працівник підприємства, після чого його випустили на лінію. Відповідальні особи підприємства визнали його здоровим, а автомобіль справним.

Крім того, пунктом 31.4 ПДР заборона експлуатації транспортних засобів за відсутністю 1 ( одного ) місця для сидіння не передбачена.

Тому, просив суд визнати постанову серія ДП 18 № 063655 від 07.08.2018 року про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 гривень, протиправною та скасувати постанову серія ДП 18 № 063655 від 07.08.2018 року про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності і накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу ( а. с. 2-4 ).

Відповідач надіслав лист, який отримано судом 12.09.2018 року за вх. 28740, в якому просив справу розглянути у його відсутність. Додав, що ОСОБА_1 вважає винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність якого передбачена за ст. 121 ч. 2 КУпАП. Зазначає, що в адміністративній постанові механічно допущено помилку у написанні прізвища замість ОСОБА_1 написано ОСОБА_1. В заперечення адміністративного позову хоче пояснити, що розгляд справи відбувся згідно ст. 279 КУпАП, та особі правопорушнику було зачитано його права та обов»язки згідно ст. 268 КУпАП.

На підставі ст. 258 КУпАП протокол не складається відносно особи, яка оспорить правопорушення, оскільки дане правопорушення відноситься до сфери забезпечення дорожнього руху, а тому складається лише адміністративна постанова.

Щодо посадової особи ТОВ «Автосервіс», яка випустила на лінію автобус, який був переобладнаний, то 07.08.2018 року механіка ТОВ «Автосервіс» було також притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 128 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові та просив задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення. Надав до суду лист, в якому просить справу розглянути у його відсутність у зв»язку з неможливістю прибуття в судове засідання.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб"єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 17.08.2018 р., що підтверджується поштовим конвертом ( а. с. 11 ), щодо оскарження постанови від 07.08.2018 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 07.08.2018 року о 9 годині 20 хвилин керуючи транспортним засобом Volkswagen LT 35 номерний знак НОМЕР_1 в с. Діброва по вулиці Центральна на маршруті 726 Діброва-Київ ТОВ «Автосервіс», який був переобладний з порушенням, а саме відсутнє 1 ( одне ) місце для сидіння. Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 передбачено 18 місць, а встановлено 17, чим порушив п. 31.3а ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП. Прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень ( а. с. 5 ).

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов"язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Крім того, п. 31.4 ПДР України заборона експлуатації транспортних засобів з відсутністю 1 ( одного ) місця для сидіння не передбачена.

До того ж, санкція ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Одак, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження того факту, що позивачем відбувалося перевезення пасажирів понад максимальну кількість передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Навпаки, встановлено, що такого максимального перевищення не було, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу кількість сидячих місць встановлено 18, на час складання постанови їх було 17.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач позбавив позивача надати свої пояснення та зробити відображення своїх заперечень у оскаржувальній постанові щодо притягнення останього до адміністартивної відповідальності, чим обмежив права позивача та порушив вимоги ст. 256 КУпАП.

Інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 з боку відповідача до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Лист, який отриманий судом 12.09.2018 року за вх. № 28740 від відповідача, в якому відповідач просить справу розглянути у його відсутність та вважає, що позивач винний у вчинені адміністартивного правопорушення, відповідальність якого передбачена за ч. 2 ст. 121 КУпАП не може розцінуватися, як відзив на адміністративний позов, оскільки крім вищезазначеного, відповідач обгрунтування не навів та доказів не надав.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 121 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника СРПП № 3 Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Козлова Василя Аркадійовича про скасування постанови, - задовольнити.

Визнати постанову серія ДП 18 № 063655 від 07.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправною та скасувати постанову серія ДП 18 № 063655 від 07.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, - закрити.

Відповідно ч.2 ст. 271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом, з дня його отримання.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( місце проживання: 09100, АДРЕСА_1 );

Відповідач - заступник начальника СРПП № 3 Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції Козлов Василь Аркадійович ( місце знаходження: 08601, Київська область, м. Васильків, вул. Покровсього, буд. 1 ).

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов