Справа № 826/1093/18
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1093/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Кузьменко В.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Київській області, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 20 листопада 2017 року №2044 «Про притягнення до відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 11 грудня 2017 року №743 «По особовому складу» в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_3 поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 25 січня 2018 року №52 о/с;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області поновити ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 40 651,59 грн.;

- постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС та стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 7 515,33 грн. допустити до негайного виконання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 працював на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції зони Чорнобильської АЕС.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 2044 від 20 листопада 2017 року за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди у стані сп'яніння та отримання тілесних ушкоджень потерпілими, поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення патрульної поліції зони Чорнобильської АЕС ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 наказано звільнити зі служби в поліції.

На підставі вказаного вище наказу 11 грудня 2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 743 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 15 грудня 2017 року.

У подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №52 о/с внесено часткову зміну до пунктів наказу від 11 грудня 2017 року №743 о/с у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_3, а саме вважати його звільненим з 19 грудня 2017 року.

Не погоджуючись з таким звільненням, вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, яким утворено Національну поліцію України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов'язки поліцейського визначені статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до вимог якої останній зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Згідно статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Пунктом 6 ч.1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення, зокрема, звільнення з посади.

Таким чином, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджена наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 2.1 Інструкції № 230 передбачено підстави для проведення службового розслідування, а саме: порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Згідно з п.п. 8.1, 8.3 Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, імя та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Як встановлено судом першої інстанції, з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутність дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції в Київській області видано наказ № 1825 від 11 жовтня 2017 року, яким призначено службове розслідування за інформацією, що надійшла з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про дорожньо-транспортну пригоду за участю поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення патрульної поліції ВП зони Чорнобильської АЕС ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3

За результатами вказаного розслідування складено висновок від 10 листопада 2017 року № 796, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Київській області полковником поліції ОСОБА_6

З висновку службового розслідування вбачається, що 10 жовтня 2017 року близько 11 год. 50 хв. до Калинівського ВП Погребищенського ВП ГУНП в Вінницькій області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_5 про те, що неподалік с. Скибенці, Погребищенського району, Вінницької області водій автомобіля марки «DODGE RAM VAN», н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішоходів. Вказане повідомлення зареєстровано до ЖЄО Калинівського ВП №2149 від 10 жовтня 2017 року, а на місце події направлено слідчо-оперативну групу Калинівського ВП Погребищенського ВП ГУНП в Вінницькій області, яка по прибуттю встановила, що ОСОБА_3, керуючи вищезазначеним транспортним засобом, здійснив наїзд на громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які знаходились на узбіччі проїжджої частини поблизу сільського кладовища, що по вул. Перемоги в с. Скибенці Погребищенського району Вінницької області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілих було госпіталізовано до Погребищенської центральної районної лікарні.

Того ж дня вказані відомості працівниками прокуратури Вінницької області внесено до ЄРДР № 0000329 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та у рамках вказаного кримінального провадження, на підставі постанови слідчого зазначеної прокуратури, було проведено експертизу крові ОСОБА_3 Відповідно до висновку експерта від 11 жовтня 2017 року №2674 у крові останнього виявлено етиловий спирт у концентрації 2.3 %.

Згідно з п. п. 4, 11 ч. 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України особи рядового і начальницького складу зобов'язані дотримуватися норм професійної і службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Згідно Розділу II Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, які затверджені наказом МВС України від 28 квітня 2016 року №236, до основних принципів етики працівників МВС належать, зокрема, недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Також, наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Правил передбачено, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені правові норми апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції та зазначає, що факт керування поліцейським транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння навіть за умови знаходження у відпустці, є вчинком, який дискредитує систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості, відтак, є підставою для звільнення.

Відтак, доводи позивача про те, що він перебував у щорічній відпустці за 2017 рік з 16 серпня 2017 року по 11 жовтня 2017 року, тому порушення службової дисципліни позивачем не відбулося, до уваги не приймається, оскільки є необґрунтованими.

Також слід зазначити, що стан кримінального провадження відносно позивача не може свідчити про наявність чи відсутність підстав для проведення службового розслідування, оскільки такою перевіркою встановлюється наявність чи відсутність проступку, порушення Присяги чи професійної етики, а не наявність чи відсутність складу злочину.

Щодо посилань позивача на перебування останнього на час звільнення в стані тимчасової непрацездатності, то воно судом до уваги не приймається, оскільки матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що відповідач своєчасно та у визначеному порядку був повідомлений позивачем про його непрацездатність.

Дійсно, згідно з листками непрацездатності Серія АДД № 785471 від 12 жовтня 2017 року, Серія АДД №785498 від 20 жовтня 2017 року, Серія АДД № 785664 від 08 грудня 2017 року та довідок про тимчасову непрацездатність № 637 від 22 листопада 2017 року, № 139 від 08 грудня 2017 року, наявних у матеріалах справи, позивач у період з 12 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року перебував на лікарняному (амбулаторний та стаціонарний режими). Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, на момент видання вказаного вище наказу у відповідача була відсутня інформація щодо тимчасової непрацездатності позивача. При цьому, 27 грудня 2017 року позивач надіслав на адресу Головного управління Національної поліції в Київській області медичну документацію для відома, що підтверджується копією листа, наявним в матеріалах справи, та не заперечується самим ОСОБА_3

Таким чином, саме після надання позивачем відповідних довідок та встановлення тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 у період по 18 грудня 2017 року, Головним управлінням Національної поліції в Київській області наказом від 25 січня 2018 року № 52 о/с внесено часткову зміну до пунктів наказу від 11 грудня 2017 року № 743 о/с у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_3, а саме вважати його звільненим з 19 грудня 2017 року зі служби в поліції у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що під час прийняття оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване та правомірне рішення із повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Кузьменко В.В.