Справа № 826/11028/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04 липня 2018 року № 826/11028/16
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії: головуючого судді Донця В.А., суддів: Костенка Д.А.; Шрамко Ю.Т., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача Бевза Ю.П.;

представника Адміністрації ДПС України Чихайда В.С.

представника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Хужин К.А.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.12.2016, прийнятої судом в судовому засіданні 04.12.2017, про:

визнання протиправним та скасування наказу тво Голови Державної прикордонної служби України від 05.02.2016 №84-ос у частині звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом "е" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

визнання протиправним та скасування наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" від 12.02.2016 №25-ос "По особовому складу" в частині припинення (розірвання) контракту та виключення зі списків особового складу і всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 ;

поновлення на посаді першого заступника начальника відділу прикордонної служби "Жуляни" Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" капітана ОСОБА_1 з 13.02.2016.

Ухвалою суду від 22.07.2016 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи. На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл та протоколу автоматичного розподілу справу передано судді Донцю В.А. Судовий розгляд справи відкладався у зв`язку з клопотанням представника позивача та подання відповідачами доказів, які суд визнав за необхідне дослідити. У судовому засіданні 04.07.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Судом на підставі частин третьої, сьомої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04.07.2018 відмовлено позивачу в прийняті заяви від 19.02.2018 (вх. №18595 від 19.02.2018) про збільшення позовних вимог.

Позов мотивовано тим, що при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення на позивача не було досліджено конкретні неправомірні дії або бездіяльність позивача, вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено позивачем, ступінь провини позивача, форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки позивача і його ставлення до скоєного, характеристика та ставлення до служби позивача, наказ про притягнення до відповідальності позивача не був до нього доведений.

Позивач та його представник під час судового розгляду справи позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Адміністрації Державної прикордонної служби України проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях. Представник наголосив, що начальник Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" користуючись своїм правом, передбаченим Дисциплінарним статутом Збройних Сил України звернувся з відповідним клопотанням до вищестоящого керівника, за результатами чого був прийнятий наказ тво Голови ДПСУ від 30.01.16 №41-АГ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким і було притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Також представник зазначив, що відповідний наказ доведено до позивача 03.02.2016, що підтверджується його підписом, водночас, а ні висновок службового розслідування, а ні наказ тво Голови Державної прикордонної служби України від 30.01.2016 №41-АГ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивачем не оскаржувались та є чинними.

Представник Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" проти позову заперечив, подавши письмові заперечення. Представник пояснив, що на адресу Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" надійшов витяг з наказу тво Голови Державної прикордонної служби України від 05.02.16 №84-ос, згідно з яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби в запас капітана ОСОБА_1 за пунктом "е" (через службову невідповідність) частини шостої (з урахуванням пункту 1 частини восьмої) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", підставою для звільнення позивача з військової служби було накладення на нього тимчасово виконуючим обов`язки Голови Держприкордонслужби України стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю", про що оголошено в наказі від 30.01.2016 №41-АГ. Позивач ознайомився з зазначеним наказом 03.02.2016, що посвідчено його підписом.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Позивач проходив військову службу за контрактом на посаді першого заступника начальника відділу прикордонної служби "Жуляни" ІІІ категорії (тип А) Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ".

Згідно з висновком від 29.01.2016 службового розслідування, затвердженого начальником Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ", запропоновано за порушення статей 11, 12 "Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" притягнути першого заступника начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капітана ОСОБА_1 до відповідальності.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2016 №41АГ за порушення статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 38, 39, 42 Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у недбалому відношенні до виконання свого військового та службового обов`язків, неналежному виконанні отриманого наказу, наданні неправдивої інформації старшому начальнику та приховуванні інформації про можливі порушення у здійсненні прикордонного контролю іноземця, який перебуває у розшуку, відповідно до пункту "є" статті 68 "Дисциплінарного статуту Збройних Сил України" накладено на капітана ОСОБА_1 , першого заступника начальника відділу прикордонної служби "Жуляни" ІІІ категорії (тип А) Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України, дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю".

Позивача попереджено про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування та наступне звільнення, з яким він ознайомився 03.02.2016.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 05.02.2016 №84-ос "По особовому складу", відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України" припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за пунктом "е" (через службову невідповідність) частини шостої (з урахуванням пункту 1 частини восьмої) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в запас капітана ОСОБА_1 , першого заступника начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІІІ категорії (тип А), без права носіння військової форми одягу.

Відповідно до наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" від 12.02.2016 №25-ос припинено (розірвано) контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , на підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 05.02.2016 №84-ос та виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , на підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 05.02.2016 №84-ос.

Позивач не погоджуючись зі звільненням зі служби, звернувся до суду з позовом, оскарживши накази від 05.02.2016 №84-ос та від 12.02.2016 №25-ос.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту "е" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (у редакції Закону України від 04.04.2006 №3597-IV з наступними змінами та доповненнями станом на час прийняття оскаржуваних наказів) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Судом встановлено, що наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2016 №41АГ на позивача накладено дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю", наказом від 05.02.2016 №84-ос позивача звільнено на підставі до пункту "е" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням пункту 1 частини восьмої статті 26 цього Закону, яким передбачено можливість звільнення під час дії особливого періоду з військової служби військовослужбовців, в тому числі на підставі пункту "е", частини шостої статті 26 зазначеного Закону, наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" від 12.02.2016 №25-ос припинено (розірвано) контракт та виключено позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Представники відповідачів пояснили, що оскільки позивач не оскаржує наказ від 30.01.2016 №41АГ, яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність, відповідно оскаржувані накази від 05.02.2016 №84-ос щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом "е" частини шостої статті 26 Закону України Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказ начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" від 12.02.2016 №25-ос щодо припинення (розірвання) контракту та виключення зі списків особового складу і всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 , є правомірними та видані на підставі наказу від 30.01.2016 №41АГ, що є достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

На думку колегії суддів, у даному випадку, не зважаючи на обраний спосіб захисту, підлягає встановленню обставина правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Доходячи такого висновку, судом враховано підстави позову щодо невчинення позивачем дисциплінарного проступку та зміст позовних вимог, який зводиться до поновлення позивача на посаді.

Як убачається зі змісту наказу від 30.01.2016 №41АГ, за порушення вимог статей 11, 16 "Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України", статей 38, 39, 42 Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у недбалому відношенні до виконання свого військового та службового обов`язків, неналежного виконання отриманого наказу, надання неправдивої інформації старшому начальнику та приховуванні інформації про можливі порушенні у здійсненні прикордонного контролю іноземця, який перебуває у розшуку, відповідно до пункту "є" статті 68 "Дисциплінарного статуту Збройних Сил України" накладено на капітана ОСОБА_1 , першого заступника начальника відділу прикордонної служби "Жуляни" ІІІ категорії (тип А) Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України, дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю".

У висновку службового розслідування від 29.01.2016 зазначено, що на підставі наказу Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" від 29.01.2016 №77 "Про призначення службового розслідування" комісією проведено службове розслідування під час якого встановлено:

28.01.2016 о 08:30 год. у пункті пропуску для повітряного сполучення "Жуляни" в ході здійснення прикордонного контролю на виїзд із України пасажирів рейсу №211 сполученням "Київ-Тбілісі" було виявлено та затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , відносно якого спрацювала база даних Інтерпол "Розшукуваних державами-членами МОКП Інтерполу з метою розшуку та екстрадиції", як особи, яка значиться у міжнародному розшуку;

згідно бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" ПТК АПК "Гарт-ІІІ" громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 перетнув державний кордон України на в`їзд в Україну в пункті пропуску для повітряного сполучення "Бориспіль" (термінал Д), затриманий не був. Оформлення (внесення інформації в базу даних) здійснив ОСОБА_5 ;

відповідно до Плану організації прикордонної служби зміною прикордонних нарядів впс "Бориспіль-1" з 08:00 год. до 19:00 год. 01.01.2016 обов`язки прикордонного наряду "Старший зміни прикордонних нарядів" виконував старший лейтенант ОСОБА_6 , обов`язки "Помічника старшого зміни" на напрямку "Приліт" виконував лейтенант ОСОБА_7 , капітан ОСОБА_8 виконував обов`язки прикордонного наряду "перевірка документів";

у Книзі видачі дато штампів за 01.01.2016 зафіксовано отримання штампу №265 ОСОБА_8 ;

згідно з витягом з бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" ПТК АПК "Гарт-ІІІ" громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 , був оформлений 01.01.2016 о 16 год. 28 хв. 20 сек., як пасажир, який прибув рейсом №418 сполученням "Мюнхен-Київ";

у списку пасажирів рейсу №418 "Мюнхен-Київ" від 01.01.2016 громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 серед пасажирів не значиться;

в момент внесення в базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" ПТК АПК "Гарт-ІІІ" громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 на лінії паспортного контролю біля кабіни паспортного контролю, в якій здійснював оформлення капітан ОСОБА_8 , не перебував;

перший заступник начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капітан ОСОБА_1 про наявність у паспортному документі громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 відмітки про перетинання Державного кордону України від 01.10.2016 доповіді не здійснив.

Оскільки наведені обставини сторонами не заперечувались, судом додаткові письмові докази не витребовувались.

Крім того, в акті зазначено, що капітан ОСОБА_8 підтвердив факт внесення інформації про громадянина Російської Федерації до бази даних та проставив в його паспорті відмітки про перетинання Державного кордону України на в`їзд 01.01.2016 та на виїзд 17.01.2016, пояснивши, що дії вчинив на прохання колеги молодшого лейтенанта ОСОБА_9 . В свою чергу, ОСОБА_9 у своїх поясненнях зазначила, що з проханням звернутися до ОСОБА_8 для внесення до бази даних та проставлення відмітки штампу про перетин кордону громадянином Російської Федерації ОСОБА_10 до неї звернувся ОСОБА_1 , який передав їй паспорт цього громадянина Російської Федерації.

Позивач під час судового розгляду адміністративної справи підтримав свої пояснення, надані під час службового розслідування, відповідно до яких жодних пропозицій ОСОБА_9 він не робив. Водночас позивач визнав, що отримав вказівку від командира військової частини в межах своїх повноважень з`ясувати інформацію про громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , зокрема щодо наявності інформації про відмітку про в`їзд цієї особи на територію України. Крім того, позивач визнав, що оглядаючи паспорт цього громадянина відмітки про в`їзд не помітив випадково, оскільки не оглядав відповідну сторінку паспорта.

Представник Адміністрації Державної прикордонної служби України пояснив, що саме це і стало підставою для висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом "є" статті 68 "Дисциплінарного статут Збройних Сил України", затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (чинного на час виникнення спірних відносин) на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені дисциплінарні стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Статтею 1 "Дисциплінарного статут Збройних Сил України" встановлено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Судом зазначалось, що в наказі від 30.01.2016 №41АГ, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності зазначено, що позивачем порушено вимоги статей 11, 16 "Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України", затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, якими встановлено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: <...> сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) <...> (абзаци другий, четвертий статті 11); кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16).

Яка уже вказувалось, позивач визнав, що під час виконання своїх посадових обов`язків отримав в межах своїх повноважень вказівку від командира перевірити в базі даних інформацію про наявність відмітки про перетин кордону громадянином Російської Федерації ОСОБА_10 , однак такої інформації не виявив. Водночас, оглядаючи паспорт цього громадянина, позивач не помітив відповідної відмітки, про що доповів командиру.

На думку суду, та обставина що позивач не помітив відповідної відмітки в паспорті громадянина Російської Федерації, щодо якого відбулось спрацювання бази даних Інтерпол як особи, яка перебуває в міжнародному розшуку, свідчить про неналежне виконання позивачем відповідного наказу командира встановити обставини перетинання Державного кордону України цим громадянином та своїх посадових обов`язків. Суд бере до уваги ту обставину, що позивачем оглядався паспорт, в якому була наявна відмітка про перетинання громадянином Російської Федерації Державного кордону України.

Згідно з "Посадовою інструкцією першого заступника начальника відділу прикордонної служби "Жуляни" ІІІ категорії (тип А), затвердженої начальником Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" 12.11.2015 перший заступник зобов`язаний: особисто брати участь у здійсненні прикордонного контролю; організовувати заходи з виявлення спроб незаконного перетинання державного кордону; організовувати та здійснювати здобування та проводити аналіз даних, які характеризують обстановку на ділянці відповідальності, своєчасно доповідати про них начальникові відділу. Також у Посадовій інструкції передбачено, що за неналежне виконання обов`язків особа несе відповідальність, зокрема згідно з "Дисциплінарним статутом Збройних Сил України".

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків під час їх здійснення та неналежне виконання наказу командира.

Представник позивача зазначив, що притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не з`ясовано всіх обставин, зокрема відношення позивача до вчиненого, наявність вини в його діях, характеристику позивачу.

Відповідно до Розділу 3 "Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за №385/8984 (чинної на час проведення службового розслідування) розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно з характеристикою, станом на 04.08.2015, позивач на посаді заступника начальника відділу прикордонної служби "Жуляни" характеризувався позитивно, професійно підготовлений добре, відповідальний, поставлені завдання виконував чітко, без вагань, вмів працювати з колективом, ввічливий. Згідно з висновком службового розслідування від 29.01.2016 непогашених дисциплінарних стягнень не мав. Нагороджений почесною грамотою за вагомий внесок у справу забезпечення надійної охорони Державного кордону України.

Судом встановлено, що проступок позивачем вчинено під час виконання ним свої посадових обов`язків, відповідно до змісту наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2016 №41АГ позивачем проступок вчинено умисно. Під час судового розгляду справи позивач не визнав, що ним вчинено проступок, неналежно виконано посадові обов`язки, таке ж відношення ним продемонстровано і під час проведення службового розслідування. Щодо обставин, за яких вчинений проступок, то суд зазначає, що під час судового розгляду не встановлено, а позивачем не зазначено наявність якихось особливих, виняткових обставин, які б перешкоджали позивачу належно виконати свої посадові обов`язки. Суд наголошує, що в даному випадку мова йде про особу, яка перебувала в міжнародному розшуку міжнародною організацією "Інтерпол", відповідні зобов`язання щодо викриття таких осіб взяла на себе Україна, тому інформація по таку особу не є ординарною подією. Неповідомлення позивачем інформації про перетин особою, яка перебуває у розшуку, щодо наявності відмітки в паспортному документі про перетин кордону, що не відповідало дійсності, призвело до приховування правопорушення, метою якого було дозволити особі уникнути затримання. Водночас, позивач пояснив свою помилку тим, що не помітив відмітки.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для висновку щодо непропорційності застосованого покарання за проступок, вчинений позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивача обґрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки оскаржувані накази видані на реалізацію наказу від 30.01.2016 №41АГ, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відсутні підстави для задоволення позовних щодо визнання протиправними та скасування наказів від 05.02.2016 №84-ос у частині звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом "е" частини шостої статті 26 Закону України Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", від 12.02.2016 №25-ос "По особовому складу" в частині припинення (розірвання) контракту та виключення зі списків особового складу і всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 та поновлення позивача на посаді.

Щодо зазначення відповідачем в наказі від 30.01.2016 №41АГ статей 38, 39, 42 Закону України "Про запобігання корупції" як підставу для відповідальності, то суд зазначає, оскільки зроблено висновок про обґрунтованість висновків службового розслідування щодо позивача та правомірність притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 16 "Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України", Посадової інструкції, наказу командира, водночас позивачем окремо цей наказ не оскаржується, відсутня необхідність досліджувати наведене питання.

Відповідачами подано до суду вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2016 у справі №359/3813/16-к, відповідно до якого затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 28.04.2016 між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України капітаном юстиції Королем Ігорем Вікторовичем та обвинуваченим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності захисника Купрієнка Володимира Миколайовича, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою 1 статті 368 Кримінального кодексу України, визнано винним у вчинені злочину, передбаченого зазначеною нормою та призначено йому покарання у виді арешту строком на шість місяців з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень вирок набрав законної сили 30.06.2016.

Судом встановлено, що вказаний вирок не стосується обставин даної справи, зі змісту вироку вбачається, що позивач отримав неправомірну винагороду за проставляння відміток у паспорті громадянина Азербайджану. Стосовно заборони обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки, то в даному випадку суд зазначає, що це не є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову щодо поновлення позивача на посаді з дня наступного за днем звільнення (13.02.2016), оскільки вирок набрав законної сили 30.06.2016.

Щодо строку звернення до суду, то суд дійшов висновку про наявність підстав для його поновлення. Позивач звернувся до суду з позовом 15.07.2016. Представники відповідача зазначили, що позивач міг та повинен був дізнатись про своє звільнення, коли ознайомився, 03.02.2016, з поданням про його звільнення. Наведена обставина також підтверджується аркушем співбесіди від 03.02.2016 щодо звільнення позивача. Разом з тим у матеріалах справи міститься лист Центрального управління військової служби правопорядку (по місту Києву і Київській області) від 12.08.2016 №91/00/419, відповідно до якого ОСОБА_1 з 12.02.2016 по 30.05.2016 тримався під варто. На думку суду, наведена обставина є достатньою для поновлення позивачу місячного строку звернення до суду. При цьому суд враховує, що позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Адміністрація Державної прикордонної служби України (ідентифікаційний код 00034039, місцезнаходження: 01034, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 26).

Відповідач Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (місцезнаходження: 08307, місто Бориспіль, Михайлівська площа, будинок 1).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко