Справа № 2340/2818/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року справа № 2340/2818/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський, в якому просить визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський щодо не включення повної інформації до переліку вкладників та зобовязати уповноважену особу включити дані про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право відшкодування коштів за вкладом у ПАТ Банк Михайлівський за рахунок Фонду стосовно гарантованої суми, належної до виплати позивачу 20 200 грн. 79 коп., та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Банк Михайлівський №42/2 від 01.09.2016 Про затвердження висновків комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними в частині затвердження результатів проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.04.2016 платіжних документів ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр з перерахування коштів позивачу в ПАТ Банк Михайлівський в розмірі 20 200 грн. 79 коп.

В обґрунтування позовних вимог послалась на ті обставини, що 04.02.2016 уклала з товариством з обмеженою відповідальністю Інформаційно-розрахунковий центр договір №980-021-000185764, згідно якого останнє прийняло від неї у власність грошові кошти у сумі 14 000 грн. та зобовязалось після закінчення строку дії договору повернути їх на банківський рахунок позивача в ПАТ Банк Михайлівський. Згідно з квитанцією №QS769701 від 04.02.2016 кошти у сумі 14 000 грн. були перераховані ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр з банківського рахунку позивача №9301 в ПАТ Банк Михайлівський, відкритий відповідно до договору №980-021-000185764. Договором про внесення змін до договору №980-021-000185764 від 04.02.2016, згідно з квитанцією №QS345301 позивач 17.03.2016 збільшила суму коштів на 6000 грн. Згідно умов договору №980-021-000185764 від 04.02.2016 ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр 19.05.2016 повернуло позивачу грошові кошти у сумі 20 200 грн. 79 коп. на рахунок №9301.

На підставі рішення НБУ від 23.05.2016 №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесений до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнято рішення від 23.05.2016 №812 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. У подальшому НБУ прийняв постанову від 12.07.2016 №124-рш про ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів №1702 від 01.09.2016 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «»Банк Михайлівський» з 05.09.2016 призначено ОСОБА_2 З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, проте позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не включено з тієї підстави, що правочини з перерахування (транзакції) коштів у сумі 20 200 грн. 79 коп. є нікчемними.

Вважає бездіяльність відповідача щодо її не включення до переліку вкладників для відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною, оскільки кошти, які знаходяться на її рахунку в ПАТ Банк Михайлівський, є вкладом, який підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач проти позову заперечив. 08.08.2018 надав відзив, в якому зазначив, що згідно з підпунктами 3,4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до вкладу прирівнюються кошти, залучені банком. Кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим їх поверненням на рахунок позикодавця. Оскільки правовідносини, що склалися між позивачем і банком, не мають відношення до вкладу, позивач не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку.

Також банківська операція з перерахування (транзакція) ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошових коштів у сумі 20 200 грн. 79 коп. на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський», яка здійснена 19.05.2016, є нікчемною, оскільки перерахування коштів фактично не здійснювалось. Нікчемність правочину встановлена під час проведення відповідачем перевірки правочинів (в тому числі договорів), вчинених (укладених) протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» та 6 місяців після початку ліквідації, результати якої викладені в акті №2 від 01.06.2016 та затверджені наказом відповідача №42/2 від 01.06.2016.

Про нікчемність операції з перерахування коштів на банківський рахунок позивача свідчать такі фактичні обставини.

Перевіркою встановлено, що на дату укладення договорів та здійснення правочинів діяла постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ, якою зі змінами від 27.04.2016 ПАТ «Банк» ОСОБА_3» був віднесений до категорії проблемних та введено обмеження щодо здійснення банківської діяльності, зокрема, щодо здійснення кредитних операцій. В порушення встановлених обмежень ПАТ «Банк Михайлівський» уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договори відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 на суму 870 000 000 грн., та від 19.05.2016 №1 на суму 561 585 182 грн. 51 коп., які відносяться до кредитних операцій та вказані кошти перераховані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» У подальшому за рахунок вказаних коштів було здійснено повернення позик фізичним особам на їх рахунки в ПАТ «Банк Михайлівський». Внаслідок укладення договору відступлення права вимоги було зменшено зобовязання Банку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та збільшено зобовязання перед фізичними особами і ОСОБА_3 став неплатоспроможним. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 по справі №826/15961/16.

Відповідач вважає, що договори відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та від 19.05.2016 №1 є нікчемними, відтак і правочини (транзакції) з виконання платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973 грн. 74 коп. також є нікчемними.

Крім цього, фактичне перерахування грошових коштів не відбулось, оскільки операція із зарахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за правочинами з відступлення права вимоги здійснена шляхом бухгалтерських проводок у балансі Банку. Вірність вказаних висновків підтверджується рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 та від 12.01.2018 у справі №924/622/17 про застосування наслідків нікчемності правочинів. За результатами розгляду справ позови Банку задоволені повністю.

Щодо вимоги про скасування наказу відповідача про визнання нікчемним правочину вказав, що умови визнання нікчемними правочинів, вчинених банком до дня визнання його неплатоспроможним, визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і такі правочини є нікчемними незалежно від наявності будь-яких актів комісій/наказів Уповноваженої особи Фонду або визнання його таким судом.

Також відповідно до статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наказом або розпорядженням уповноваженої особи Фонду лише затверджуються висновки комісії про встановлення нікчемних правочинів, тому такий наказ не можна розглядати як рішення субєкта владних повноважень, яке породжує для інших осіб певні правові наслідки, а визнання рішення протиправним в частині затвердження результатів перевірки не відміняє статтю 215 Цивільного кодексу України та не надає такому правочину дійсності чи законності.

Щодо протиправності бездіяльності відповідача внаслідок невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вказав, що навпаки банком вчинено дії, які віднесені до його компетенції згідно статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З вказаних підстав у позові просив відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступне.

21.04.2015 між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» був укладений договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-021-000001510, згідно з яким позивачу був відкритий рахунок №9301.

04.02.2016 між позивачем (Сторона-1 за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (Сторона-2 за договором) був укладений договір №980-021-000185764, згідно умов якого позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти у сумі 14 000 грн.; грошові кошти та відсотки повертаються позивачу (на рахунок №9301 у ПАТ «Банк Михайлівський» (п. 1.1 договору); позивач та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» підтвердили, що даний договір є договором позики та регулюється статтями 1046-1053 Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики (пункт 8.3 договору).

17.03.2016 договором про внесення змін до договору №980-021-000185764 від 04.02.2016 позивач збільшила суму коштів на 6 000 грн., що підтверджується квитанцією №QS345301 від 17.03.2016.

Згідно з довідкою №ЗГ1(К)/902 від 20.02.2018 про стан рахунку №9301 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 повернуло позивачу позику у сумі 20 000 грн. та проценти у сумі 200 грн. 79 коп., які були зараховані на рахунок позивача №9301 в ПАТ «Банк Михайлівський».

Рішенням Національного банку України від 23.05.2016 за №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесений до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

З 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський».

Комісія по перевірці правочинів (у тому числі договорів), на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, здійснила перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку (з 23.05.2015), за результатами якої був складений акт №2 від 01.06.2016.

Згідно з вказаним актом ПАТ «Банк Михайлівський» 19.05.2016 виконав платіжні документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973 грн. 74 коп., при цьому залишку коштів у ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було недостатньо для проведення вищезазначених правочинів. Відтак, правочини (транзакції), зазначені в Додатку №1 до акта, за ознаками нікчемності підпадають під критерії, передбачені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Додатком №1 до акта №2 від 01.06.2016 визначені ознаки нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання ПАТ «Банк Михайлівський» платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973 грн. 74 коп., а саме: 11.11.2014 між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір доручення №1, на виконання якого ОСОБА_3, в якості повіреного, від імені Товариства укладав з фізичними особами (клієнтами) договори позики за встановленою формою та залучались кошти на рахунок Товариства. 19.05.2016 ПАТ «ОСОБА_3 було отримано від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий цент» 16286 платіжних документів з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №…» та отримувачем платежу зазначена фізична особа-клієнт банку, тобто, 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» ініціювало повернення коштів по договорах позики, що були укладені банком в межах дії договору доручення. За результатами аналізу укладених договорів позики та руху коштів по рахунках фізичних осіб (клієнтів) встановлено, що по більшості з них строк дії договорів позики не закінчився, тому їх дострокове повернення здійснене ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з порушенням вимог статей 526, 651 Цивільного кодексу України та договорів позики. При цьому саме банк здійснював представництво та укладав правочини від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Як наслідок, проведення банком таких операцій є штучним збільшенням сум відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів.

Згідно пункту 1.9 глави 1 та пункту 3.6 глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, якщо його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника; договором між банком та платником може бути передбачено інший порядок приймання та виконання платіжних доручень. Всупереч вказаним вимогам ОСОБА_3 виконав платіжні доручення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на перерахування коштів фізичним особам не маючи достатнього залишку на рахунках останнього; також умовами банківського рахунку №5802, укладеного між Банком та Товариством, інший порядок приймання та виконання платіжних доручень не передбачений.

За висновком перевірки виконуючи 19.05.2016 документи товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі НОМЕР_1, 74 коп., ПАТ «Банк Михайлівський» здійснив операції з порушенням вимог законодавства, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, що є ознакою нікчемності правочину згідно положень пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; банком укладено правочини (здійснено транзакції), умови яких передбачають передачу майна з метою надання окремому кредитору переваги (пільги) прямо не встановленого для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що є ознакою нікчемності правочину згідно положень п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Додатком №2 до акта №2 від 01.06.2016 визначений перелік фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунка №5802 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Згідно з витягом від 02.08.2018 у вказаному переліку зазначена позивач ОСОБА_1 та загальна сума перерахування 20 200 грн. 79 коп.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 №42/2 затверджено результати проведення перевірки правочинів (в тому числі договорів) на предмет встановлення правочинів (в тому числі договорів), викладені в акті №2 від 01.06.2016 та на виконання вимог частини першої статті 216 Цивільного кодексу України прийнято рішення про застосування наслідків нікчемності правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (код за ) по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973 грн. 74 коп.

Відповідач на запит позивача від 13.02.2018 надав довідку №ЗГ1(К)/902 від 20.02.2018 про стан рахунку №9301 за період з 19.05.2016 по 23.05.2016, у якій зазначив, що перекази грошових коштів у сумі 20 000 грн. та у сумі 200 грн. 79 коп. є нікчемними в силу положень ст. 215 Цивільного кодексу України та п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так як на момент проведення зазначеної транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором №980-021-000185764 від 04.02.2016. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладення такого роду договорів.

Вважаючи незаконною бездіяльність відповідача щодо не включення інформації про гарантовану суму вкладу до списків (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до суду.

Дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодувань за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VІ від 23.02.2012 (у подальшому Закон №4452).

Статтею 1 Закону №4452 визначено, що Фонд гарантування вкладів (у подальшому Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно статті 4 Закону №4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Статтею 26 Закону №4452 передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом (частина перша); Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з підпунктами 3, 4 частини 1 статті 2 Закону №4452 вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб?єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, передбачені Законом №4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладників банку відповідно до укладених договорів банківського вкладу або банківського рахунку.

Судом встановлено, що рахунок позивача №9301 відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до договору банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового банківського вкладу (депозиту)» №980-021-000001510 від 21.04.2015, відтак зараховані на вказаний рахунок 19.05.2016 кошти на загальну суму 20 200 грн. 79 коп. є банківським вкладом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений статтею 27 Закону №4452, згідно з якою: уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (частина перша); уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак (частина друга); виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (частина третя).

Згідно з пунктом 6 розділу 11 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (далі - Положення) уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 5 до цього Положення; 3) переліки рахунків за формою, визначеною у додатку 6 до цього Положення: за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону. Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Пунктами 2, 3 Розділу IV Положення визначено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

З аналізу викладених норм слідує, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає декілька етапів, а саме: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру та його затвердження; складення переліку вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону №4452.

Згідно частини другої статті 38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов?язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Судом встановлено, що Комісія по перевірці правочинів (у тому числі договорів), на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, здійснила перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку (з 23.05.2015), за результатами якої був складений акт №2 від 01.06.2016, та встановлено ознаки нікчемності правочинів, в тому числі щодо перерахування на банківський рахунок позивача грошових коштів у сумі 20 200 грн. 79 коп.

Суд не погоджується з доводами відповідача щодо нікчемності переказів (транзакцій) щодо перерахування коштів у сумі 20 200 грн. 79 коп. на банківський рахунок позивача з таких підстав.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону №4452 правочин (у тому числі договір) є нікчемним у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов?язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відтак, нікчемними можуть бути визнані договір банківського рахунку, укладений між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський», згідно якого позивачу було відкрито рахунок №9301, або операція, яка призвела до збільшення витрат, пов?язаних з виведенням банку з ринку, у разі їх здійснення з порушенням норм законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1); банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч. 2).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав нікчемними банківські операції із зарахування грошових коштів у сумі 20 200 грн. 79 коп. на поточний рахунок позивача №9301 з тієї підстави, що на момент їх здійснення достатніх грошових коштів у ПАТ «Банк Михайлівський» не було, тому перерахування грошових коштів як на рахунок ТОВ «Інформаційно-розрахунковий центр», так і на рахунки фізичних осіб, в тому числі на рахунок позивача, фактично не здійснювалось.

При цьому відповідач посилається на пункт 1.9 глави 1 та пункту 3.6 глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, згідно з яким платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, якщо його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника; договором між банком та платником може бути передбачено інший порядок приймання та виконання платіжних доручень. Всупереч вказаним вимогам ОСОБА_3 виконав платіжні доручення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на перерахування коштів фізичним особам не маючи достатнього залишку на рахунках останнього; також умовами банківського рахунку №5802, укладеного між Банком та Товариством, інший порядок приймання та виконання платіжних доручень не передбачений.

Суд зазначає, що наданими до суду копіями акту №2 від 01.06.2016 та додатків №1, 2 до акта не підтверджується недостатність грошових коштів на рахунку ТОВ «Інформаційно-розрахунковий центр» станом на 19.05.2016 для зарахування на рахунки фізичних осіб.

Суд також вважає необгрунтованими посилання відповідача на відсутність грошових коштів на рахунку ТОВ «Інформаційно-розрахунковий центр» станом на 19.05.2016 з огляду на таке.

Згідно з п. 1.191 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-111 меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно з п. 1.24 ст. 1 вказаного Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

Відтак, меморіальний ордер є документом, на підставі якого здійснюється переказ грошових коштів.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2018 у справі №924/622/17 стягнено з товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" на користь публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" суму 561585182,51грн., отриманих за нікчемним правочином (договором про відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016р.). Вказаним рішенням встановлено, що згідно меморіального ордеру №5060192 від 19.05.2016р. ПАТ "Банк Михайлівський" перерахувало на користь ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 561585182,51 грн. за договором відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016р.

Також рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 стягнено з товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" на користь публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" суму 870000000,00 грн., отриманих за нікчемним правочином (договором про відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016р.). Вказаним рішенням встановлено, що згідно меморіального ордеру №4028280 від 18.05.2016р. ПАТ "Банк Михайлівський" перерахувало на користь ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 10000000,00 грн. за договором відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016р. (час проведення операції 21:27 год.).

Також постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017р. у справі №826/15961/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосіпан" до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третіх осіб Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", громадської організації "спілка вкладників ОСОБА_3" про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії встановлено, що списання з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось внаслідок банківських операцій, в тому числі, шляхом збільшення залишку за рахунком ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відкритим в банку, на 562 млн. грн. за договором відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016р., за яким Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі.

Відтак, вказаними рішеннями суду навпаки встановлено факт здійснення розрахунків між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" внаслідок зарахування грошових коштів на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" меморіальними ордерами №5060192 від 19.05.2016 та №4028280 від 18.05.2016.

При цьому фактичну відсутність операцій з перерахування грошових коштів фізичним особам, в тому числі і позивачу, відповідач обгрунтовує відсутністю залишків грошових коштів на кореспондентському рахунку ПАТ «Банк Михайлівський», що і встановлено вищезазначеними рішеннями суду. Однак відповідач не вказує, у чому полягає незаконність банківських операцій з перерахування грошових коштів із застосуванням меморіального ордеру.

За встановлених обставин відповідачем не доведено наявності законних підстав, передбачених п. 9 ст. 38 Закону №4452 щодо визнання переказів (транзакцій) нікчемними.

Щодо посилання відповідача на нікчемність правочину в силу п. 7, 8 ст. 38 Закону №4452 суд зазначає, що вказаними пунктами передбачено визнання правочинів нікчемними у разі, коли 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як вбачається з акта №2 від 01.06.2016, з вказаних підстав відповідач визнав нікчемними договори з відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016 та №1805 від 18.05.2016, укладених ПАТ «ОСОБА_3 з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», тому не є підставою для визнання нікчемними операції з перерахування грошових коштів на рахунок банківського вкладу позивача.

Відтак, дії відповідача щодо визнання нікчемними переказів (транзакцій) з перерахування 19.05.2016 коштів у сумі 20 200 грн. 79 коп. є протиправними, а позовні вимоги щодо зобов?язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягають до задоволення.

Разом з цим, позовні вимоги в частині скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» №42/2 від 01.06.2016 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів) нікчемними» задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (абзац 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з пунктами 1, 3 розділу ІІ «Процедура прийняття уповноваженою особою Фонду рішення про фіксацію виявленого факту нікчемності правочинів (у тому числі договорів)» Порядку № 826 протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов?язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), метою якої є виявлення фактів нікчемності таких правочинів (укладених договорів), виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій зі сторони працівників банку або інших осіб стосовно банку.

За наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом (актами) перевірки (абзац 1 пункту 7 розділу ІІ Порядку № 826).

Абзацами 1, 3 пункту 8 розділу ІІ Порядку № 826 встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені в ньому, та в разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ і вчиняє інші необхідні дії. Про прийняте рішення уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та в разі потреби - правоохоронні органи.

Зважаючи на зазначене, суд вважає, що розпорядчий документ уповноваженої особи Фонду, передбачений абзацом 1 пункту 8 розділу ІІ Порядку № 826, є не правочином у розумінні цивільного законодавства України, а внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органів управління та контролю банку, спрямованим на збереження активів і документації банку та який діє у межах цієї юридичної особи.

Отже, наказ №42/2 від 01.06.2016 є внутрішнім документом банку, а тому до нього не можна застосовувати правові наслідки недійсності правочину.

Оскільки наказ банку є його внутрішнім документом, який не створює жодних обов?язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), то не можна вважати порушеними будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Звідси права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/17448/16.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до статті 20 Закону №2242 Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності.

Пунктом 2 частини другої вказаної статті передбачено, що кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом для покриття витрат, пов?язаних з виконанням покладених на Фонд функцій та повноважень, зокрема, пов?язаних з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду.

З огляду на вказані приписи судовий збір, сплачений позивачем за подання адміністративного позову, підлягає стягненню за рахунок коштів Фонду частково у сумі 704 грн. 80 коп.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» (вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601, ) щодо включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18001, ідентифікаційний код НОМЕР_2) за вкладом у сумі 20 200 (двадцять тисяч двісті) гривень 79 копійок.

Зобов?язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» (вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601, ) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18001, ідентифікаційний код НОМЕР_2), за особовим рахунком №9301 в ПАТ «Банк Михайлівський» у сумі 20 200 (двадцять тисяч двісті) гривень 79 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18001, ідентифікаційний код НОМЕР_2) витрати на сплату судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Руденко