Справа № 813/472/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/3832/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю представників апелянта: ОСОБА_1,ОСОБА_2,

представника відповідача та третьої особи Департаменту

економічного розвиту Львівської міської ради: ОСОБА_3,

представника третьої особи ТзОВ «Брок»: ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» та Приватної фірми науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року(суддя Коморний О.І., ухвалене в м. Львові о 14:36, повний текст складено 23.04.2018 року) у справі №813/472/18за адміністративним позовом Приватної фірми науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, Дочірнє підприємство «Бігборд», ТзОВ «ОСОБА_5 аутдор», ТзОВ «Наша справа Аутдор», ТзОВ «Октагон Аутдор», ТзОВ «БРОК» про визнання протиправним та нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 року Приватна фірма науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» звернулися в суд з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправним та нечинним у цілому рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м.Львова» від 19.01.2018 р. № 51.

Протокольною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2018 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ТзОВ «БРОК», ТзОВ «Октагон Аутдор», ТзОВ «Наша справа Аутдор», ТзОВ «ОСОБА_5 Аутдор» та Дочірнє підприємство «Бігборд».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивачі - Приватна фірма науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» оскаржили його, подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, у якій, з посиланням на порушення судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянти, зокрема, вказують, що аналіз Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР дозволяє стверджувати, що виконавчі комітети не наділені повноваженнями щодо затвердження схем впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях населених пунктів. Також в Законі України "Про рекламу" від 03.07.1996р. №270/96-ВР теж не передбачено право органів місцевого самоврядування затверджувати схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях населених пунктів. Апелянти стверджують, що прийняті на виконання вимог п.1 ст.16 Закону про рекламу Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003р. №2067, не передбачають права органів місцевого самоврядування затверджувати схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях населених пунктів. Вважають, що у відповідності до вимог ст.19 та ст.144 Конституції України виконавчий комітет Львівської міської ради не був наділений повноваженнями саме затверджувати схему впорядкування розміщення зовнішньої реклами на восьми перехрестях м. Львова. Крім цього, на думку апелянтів, при прийнятті рішення виконавчого комітету Львівської міської ради "Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м. Львова" від 19.01.2018р. №51 не було взято до уваги також постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі №876/858/17. Апелянти зазначили, що на перехрестях м. Львова вони розміщували рекламоносії на підставі наданих їм дозволів, зокрема, ТОВ "Комтех Аутдор" на підставі дозволів від 01.01.2006р. №2-06-01-005; від 01.01.2006р. №3-06-01-009; від 01.01.2006р. №2-06-01-006; від 04.12.2012р. №2-12-12-175; від 01.01.2006р. №6-06-01-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-004; від 01.01.2006р. №2-06-01-012; від 11.03.2013р. №4-13-03-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-001; від 01.01.2006р. №6-06-01-011; від 01.01.2006р. №4-06-01-010; від 01.01.2006р. №4-06-01-016; від 01.01.2006р. №4-06-01-005; від 08.10.2014р. №4-14-10-036; від 08.10.2014р. №4-14-10-037. Приватна фірма науково-виробниче підприємство "Комтех-плюс" розміщувало на перехрестях м. Львова рекламоносії на підставі дозволів від 30.04.2010р. №2-10-04-040; від23.01.2008р. №6-08-01-005; від 30.04.2010р. №4-10-04-033; від 30.04.2010р. №2-10-04-037; від 05.05.2011р. №4-11-05-033; від 07.10.2010р. №2-10-10-290; від 19.11.2009р. №4-09-11-096. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі №461/3019/17, провадження №876/8587/17 позов задоволено та зобовязано Департамент економічного розвитку оформити продовження дозволів строком на 5 (п'ять) років. Під час прийняття рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018р. №51 не було враховано вказане вище рішення суду щодо чинності дозволів позивачів та фактично, виключено їх можливість законної реалізації, так як, оскаржуване рішення передбачає можливість розміщення на перехрестях м. Львова лише 18 рекламоносіїв (в той час як позивачам належали дозволи на 22 рекламоносії). Відтак, апелянти вважають, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018р. №51 є протиправним порушує їхні законні права та інтереси .

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх безпідставними, а оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представники апелянтів надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача та третьої особи Департаменту економічного розвиту Львівської міської ради в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги, надавши пояснення аналогічні викладеним в відзиві, просила залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи ТзОВ «БРОК» в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, вважає, що відповідач прийняв оскаржуване рішення в межах наданих повноважень, а рішення суду є законним та його слід залишити без змін.

Інші треті особи будучи повідомленим про розгляд справи, явки представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачів підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» розміщувало рекламоносії на перехрестях м.Львова, відповідно до наданих дозволів від 01.01.2006р. №2-06-01-005; від 01.01.2006р. №3-06-01-009; від 01.01.2006р. №2-06-01-006; від 04.12.2012р. №2-12-12-175; від 01.01.2006р. №6-06-01-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-004; від 01.01.2006р. №2-06-01-012; від 11.03.2013р. №4-13-03-007; від 01.01.2006р. №6-06-01-001; від 01.01.2006р. №6-06-01-011; від 01.01.2006р. №4-06-01-010; від 01.01.2006р. №4-06-01-016; від 01.01.2006р. №4-06-01-005; від 08.10.2014р. №4-14-10-036; від 08.10.2014р. №4-14-10-037 .

В свою чергу, Приватна фірма науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс» розміщувало на перехрестях м. Львова рекламоносії на підставі дозволів від 30.04.2010р. №2-10-04-040; від23.01.2008р. №6-08-01-005; від 30.04.2010р. №4-10-04-033; від 30.04.2010р. №2-10-04-037; від 05.05.2011р. №4-11-05-033; від 07.10.2010р. №2-10-10-290; від 19.11.2009р. №4-09-11-096.

Оскільки дія вказаних вище дозволів закінчувалась 31.12.2017 року, то позивачі звернулись в суд з позовом про визнання факту продовження дії дозволів за принципом мовчазної згоди та відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 року у справі № 461/3019/17 їхній позов задоволено та зобовязано Департамент економічного розвитку Львівської міської ради оформити продовження дозволів строком на 5 років.

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2017 року № К/800/32969/17 зупинено виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 року, а всі рекламоносії позивачів, котрі знаходились на перехрестях м.Львова на підставі дозволів, дію яких, зобовязано Департамент економічного розвитку Львівської міської ради продовжити строком на 5 років, відповідно до вищевказаної постанови апеляційного суду, демонтовано.

В подальшому Виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення № 51 від 19.01.2018 року « Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях Львова».

Як вбачається зі змісту вказаного рішення, прийняття його виникло у звязку з необхідністю вирішення питання перенасиченості міського простору зовнішньою рекламою та на підставі норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Виконавчий комітет Львівської міської ради затверджуючи схему впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м.Львова, прийнявши, відповідно, оскаржуване, позивачами, рішення № 51від 19.01.2018 року, здійснив організацію благоустрою населеного пункту відповідно до повноважень визначених Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (ч.1 ст.20, п.1. 4 ч.1 ст.21), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (п.7 п. «а» ч.1 ст.30), Законом України «Про рекламу» (ст.16).

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України, визначає, згідно преамбули, Закон України Про місцеве самоврядування від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 11 ст.1 Закону України Про місцеве самоврядування виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Як вбачається з преамбули рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 51 від 19.01.2018 року, приймаючи таке, відповідач керувався виключно положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» без конкретного посилання на пункт та відповідну статтю такого.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, що стосується рекламної діяльності, відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належать власні повноваження щодо надання дозволу в порядку, встановленому законом, на розміщення реклами (п.а, п.п.13ч.1 ст.30 вказаного Закону).

Будь-яких інших повноважень виконавчих органів міських рад, що стосуються рекламної діяльності, зокрема й, щодо затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами, положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на які посилався відповідач приймаючи оскаржуване рішення, не визначають.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції, в даному випадку, на п.7 п «а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , як доказ правомірності прийняття оскаржуваного рішення відповідно до наданих законом повноважень відповідачу, оскільки дана норма закону не регулює повноваження виконавчих органів міських рад щодо здійснення діяльності субєктів господарювання на ринку реклами, а відносить до повноважень виконавчих органів міських рад організацію благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення, здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації населення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Разом з тим в преамбулі оскаржуваного рішення відповідача зазначено, що прийняття такого виникло у звязку з необхідністю вирішення питання перенасиченості міського простору зовнішньою рекламою, а не здійснення організації благоустрою населеного пункту відповідно до повноважень встановлених Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (ч.1 ст.20, п.1. 4 ч.1 ст.21), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (п.7 п. «а» ч.1 ст.30), Законом України «Про рекламу» (ст.16), як встановив суд першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, з посиланням на те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, здійснив організацію благоустрою населеного пункту відповідно до повноважень, установлених Законом України «Про благоустрій населених пунктів», а саме ч.1 ст.20, п.1, 4 ч.1 ст.21 цього Закону, оскільки дані норми, відповідно, вказують, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом та зазначають що засоби зовнішньої реклами є елементами благоустрою.

Повноваження виконавчих органів міських рад у сфері благоустрою населених пунктів визначені ч.2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», серед яких відсутні такі повноваження, як затвердження схем впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях населеного пункту.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про рекламу» цей закон регулює відносини, повязані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим Радою міністрів Автономної республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ № 2067 від 29.12.2003 року (надалі -Типові правила) ці правила регулюють відносини, що виникають у звязку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Пунктом пятим Типових правил визначено, що для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі- робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Відповідно до пункту 6 Типових правил до повноважень робочого органу належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; надання у разі потреби розповсюджувачам зовнішньої реклами архітектурно-планувальних завдань на опрацювання проектно-технічної документації для розташування складних (дахових) рекламних засобів; прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу (у тому числі погодження з органами та особами, визначеними у пункті 16 цих Правил) чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради; ведення інформаційного банку даних місць розташування рекламних засобів, плану їх розміщення та надання в установленому порядку інформації для оновлення даних містобудівного кадастру населених пунктів; подання територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами; підготовка і подання виконавчому органу ради пропозицій щодо розмірів плати за надання послуг робочим органом на підставі калькуляції витрат для прийняття відповідного рішення. Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що вказані норми не регулюють питання затвердження саме схем впорядкування розміщення зовнішньої реклами в населеному пункті та не надають такі повноваження виконавчому органу міської ради.

Водночас, відповідач зазначає, що відповідно до п.5.1.2 Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові, затверджених рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 569 від 21.05.2010 року розміщення рекламних засобів здійснюється за схемами комплексного розміщення рекламних засобів, які затверджує виконавчий комітет міської ради. Розробку схем комплексного розміщення зовнішньої реклами здійснює департамент містобудування за участі представників органів, визначених у підпунктах 4.2.1, 4.2.2 цих правил, а також представників громадськості (за їх згодою). Відповідач стверджує, що згадані вище повноваження виконавчий комітет Львівської міської ради має також відповідно до п.45, 46 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29.12.2003 року № 2067, оскільки розробка схем комплексного розміщення зовнішньої реклами є нічим іншим, як однією із форм здійснення контролю за розміщенням зовнішньої реклами у м.Львові.

Проте зі змісту п.45 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29.12.2003 року № 2067 вбачається, що в даному пункті нормативно-правового акту визначено, що контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства, а п. 46 типових правил визначає, що у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил,звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

З аналізу наведеного колегія суддів вважає, що Законом України «Про рекламу» так і Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою КМУ № 2067 від 29.12.2003 року не передбачено, серед повноважень виконавчих органів міських рад, таке право, як затвердження схем впорядкування розміщення зовнішньої реклами.

Пунктом 18 ч.1 статті 4 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт- акт управління (рішення) субєкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Також пунктом 19 ч.1 ст.4 КАС України визначено, індивідуальний акт- акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Зі змісту рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 51 від 19.01.2018 року вбачається, що даним рішенням затверджено схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м.Львова визначених в пункті 1 цього рішення, а саме :

1.1. вул.ОСОБА_6 вул.ОСОБА_7;

1.2. вул.ОСОБА_6 вул.Кульпарківська- вул.І.Виговського;

1.3. вул.ОСОБА_6 вул.Стрийської;

1.4. вул.Зеленої-вул.Дж.Вашингтона;

1.5. вул.Кукурудзяної-вул.В.Липинського- вул.Б.Хмельницького;

1.6. вул.Луганської-вул.Зеленої-вул.Пасічної;

1.7. вул.Стрийської-вул.Наукової-вул.Хуторівки;

1.8. просп.Чорновола-вул.В.Липинського.

Пунктом 2 даного рішення вказано забезпечити приведення існуючих рекламних засобів у відповідність до вимог схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях, термін до 01.05.2018 року.

Відтак колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідача стосується обмеженого кола осіб, які здійснюють діяльність щодо реклами лише на вказаних вище перехрестях м.Львова, а тому таке слід розглядати, як рішення субєкта владних повноважень, в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України.

Разом з тим, слід зазначити, що позивачі також в прохальній частині позовної заяви не покликались на розгляд справи в порядку, передбаченому, ст.264 КАС України.

Крім цього колегія суддів зазанчає, що апелянти обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги та стверджуючи про протиправність рішення відповідача №51 від 19.01.2018р. посилались також на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017р. у справі № 461/3019/17, якою зобов'язано Департамент економічного розвитку Львівської міської ради оформити продовження позивачу дозволів на розміщення реклами, строком на п'ять років. Вказане рішення апеляційного суду набрало законної сили, однак його виконання зупинено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2017р. №К/800/32969/17.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що доводи апелянтів є обгрунтованими та вказують, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущено порушення норм матеріального та процесуального права, через що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ТзОВ «КомтехАутдор» та Приватної фірми НВП «Комтех-плюс» задовольнити та визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 51 від 19.01.2018 року.

З врахуванням положень ч.1 статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Львівської міської ради в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» та Приватної фірми науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс» по 4405,00 грн. кожному, судових витрат повязаних зі сплатою судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 308, 315, 317, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» та Приватної фірми науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року в справі № 813/472/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» та Приватної фірми науково виробниче підприємство «Комтех-плюс» задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про затвердження схеми впорядкування розміщення зовнішньої реклами на перехрестях м.Львова» № 51 від 19.01.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Львівської міської ради в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» 4405(чотири тисячі чотириста пять),00 грн. судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Львівської міської ради в користь Приватної фірми науково-виробниче підприємство «Комтех-плюс» 4405(чотири тисячі чотириста пять),00 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_5
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 25.09.2018р.