Справа № 573/2476/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року

Київ

справа №573/2476/16-а

адміністративне провадження №К/9901/20589/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року (головуючий суддя - Терещенко О.І.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року (головуючий суддя - Кононенко З.О., судді: Калиновський В.А., Калитка О. М.) у адміністративній справі № 573/2476/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області (далі - Управління ПФУ) про визнання дій незаконними, зобов'язання перерахувати пенсію,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років з розрахунку 60% середньомісячної заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 про заробітну плату;

- скасувати рішення відповідача від 5 травня 2016 року №361 щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років і зобов'язати останнього провести перерахунок пенсії на підставі довідки Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 в розмірі 60% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з 1 грудня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював в органах прокуратури і набув право на пенсію за вислугу років. 16 листопада 2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії у зв'язку з підвищенням розмірів окладів працівникам прокуратури, але йому було відмовлено у здійсненні такого перерахунку.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано дії Управління ПФУ щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії протиправними. Зобов'язано Управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 про заробітну плату відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від середнього заробітку, починаючи з 1 грудня 2016 року без обмеження її максимальним розміром. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині зобов'язання Управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 про заробітну плату відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від середнього заробітку, починаючи з 1 грудня 2016 року без обмеження її максимальним розміром та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов'язано Управління ПФУ розглянути заяву ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії згідно з довідкою Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 та прийняти відповідне рішення. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що внаслідок істотних порушень норм матеріального права судами першої та апеляційної інстанцій зроблено неправомірний висновок щодо застосування норм 50-1 Закону України «Про прокуратуру» при проведенні перерахунку пенсії позивачу.

У запереченні на касаційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються в частині задоволення позовних вимог, а в іншій частині відповідачем не оскаржуються, то колегія суддів перевіряє його законність та обґрунтованість лише у цій частині.

Вирішуючи спір суди виходили з того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та з 5 квітня 2006 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру».

1 липня 2012 року на підставі особистої заяви позивача йому проведено перерахунок, виходячи із заробітної плати згідно з довідкою Прокуратури Сумської області від 24 липня 2012 року №18-58-зп.

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії з 1 грудня 2016 року на підставі довідки Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 «Про впорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Листом від 29 листопада 2016 року №12/К-1 Управління ПФУ відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку пенсії позивача має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто застосуванню підлягає розмір, встановлений згідно з частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого розмір пенсії позивача повинен становити 60% від суми місячного заробітку.

Апеляційний суд не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та скасував його, прийняв в цій частині нову постанову про зобов'язання Управління ПФУ розглянути заяву ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії згідно з довідкою Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 та прийняти відповідне рішення. Вказане рішення мотивував тим, що відповідачем не надано доказів розгляду заяви позивача від 16 листопада 2016 року про перерахунок пенсії та прийняття рішення, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Тож, апеляційним судом встановлена невідповідність дій пенсійного органу вимогам законодавства щодо порядку розгляду заяви про перерахунок пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з наступними змінами та доповненнями (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Частиною п'ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (ст. 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонду України, яке затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 63 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підпункту 1 пункту 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, дана норма регламентує порядок підписання рішень пенсійного органу про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень.

Оскільки відповідачем не надано доказів розгляду заяви позивача від 16 листопада 2016 року про перерахунок пенсії та прийняття рішення, відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про зобов'язання Управління ПФУ розглянути заяву позивача про проведення перерахунку пенсії згідно з довідкою Прокуратури Сумської області від 14 березня 2016 року №28-зп-16 та прийняти відповідне рішення.

Доводи касаційної скарги не містять заперечень щодо наведених висновків судів попередніх інстанцій, а фактично зводиться до обґрунтування відсутності підстав для перерахунку пенсії.

Посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що форма поданої позивачем заяви не відповідає додатку 2 до Порядку 22-1 та до неї не додано відповідних документів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач приймаючи рішення відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» може вказати про зазначені вище недоліки.

Крім того, зміст заяви не викликає сумніві у предметі звернення особи до Управління ПФУ і містить всі необхідні дані.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, у зв'язку з чим підстави для скасування судових рішень в межах її доводів відсутні.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області залишити без задоволення, а постанову Білопільського районного суду Сумської області від 21 грудня 2016 року в незміненій частині, та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду