Справа № 760/7796/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/7796/17
Провадження №2-а/760/478/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві сержанта поліції Маєвського Олега Станіславовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2017 р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №603993 від 23.04.2017 р. незаконною та скасувати її.

Свої вимоги мотивував тим, що 23 квітня 2017 р. близько 21 год., він керуючи автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вулиці Саксаганського, здійснив поворот ліворуч з крайнього ряду на зелену стрілку додаткової секції світлофора на вулицю Старовокзальну, згідно з Правилами дорожнього руху.

Далі був зупинений поліцейським УПП ДПП у м. Києві сержантом поліції Маєвським О.С., котрий звинуватив позивача у здійсненні повороту ліворуч на вулицю Старовокзальну з другої смуги руху на заборонений червоний сигнал світлофора в напрямку зеленої стрілки встановленої на рівні червоного сигналу світлофора, що є порушенням вимог пункту 8.7.3 «е» ПДР України.

Так, відповідачем у справі було винесено щодо позивача постанову в справі про адміністративне правопорушення АР №603993 від 23.04.2017 р., згідно якої відповідач визнав позивача винним у вчиненні порушення вимог п. 8.7.3 «у» ПДР та наклав на нього адміністративне стягнення, згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач вважає, дану постанову незаконною та просить її скасувати, посилаючись на те, що 23.04.2017 р. близько 21 год. позивач керуючи автомобілем в м. Києві по вул. Саксаганського, пропустивши пішохода, що рухався на зелене світло, переконавшись у відсутності перешкоди здійснив поворот ліворуч з крайнього лівого ряду на зелену стрілку додаткової секції світлофора на вулицю Саксаганського, після чого переконавшись у відсутності перешкоди з права, здійснив перестроювання у крайній правий ряд по вулиці Старовокзальній, для повороту на вулицю Жилянську.

В цей час, відповідач рухався на службовому автомобілі позаду нього, після здійснення позивачем перестроювання по вулиці Старовокзальній у крайній правий ряд, для повороту праворуч на вулицю Жилянську, відповідач застосував звуковий сигнал та світловий сигнал для зупинки позивача.

Відповідач зупинив позивача поблизу готелю «Либідь» по вулиці Старовокзальній.

Після зупинки позивача, відповідач заявив, що позивач проїхав на заборонений сигнал при повороті з вулиці Саксаганського на вулицю Старовокзальну на, що позивач зауважив, що здійснив поворот за зелену стрілку.

Позивач зазначає, що під час розгляду справи, відповідачем було порушено принципи всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності та законності, тому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, адміністративний позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Так, заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.04.2017 року поліцейським Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві сержантом поліції Маєвським Олегом Станіславовичем винесено постанову серії АР №603993 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнено позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 23.04.2017 р. о 21 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Саксаганського, керуючи автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3 (е) ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.7.3 (е) ПДР України передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали, забороняють рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідачі, всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 22.01.2017 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Під час розгляду справи у судовому засіданні було переглянуто та досліджено наданий представником третьої особи Департаменту патрульної поліції диск із відеозаписом з нагрудної камери інспектора, даний відеозапис не містить факту правопорушення.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №603993 від 23.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві сержанта поліції Маєвського Олега Станіславовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №603993 від 23.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кушнір С.І.