Справа № 0540/5736/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 р. Справа№0540/5736/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка О.М. при секретарі судового засідання Рудь Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, що діє інтересах недієздатного ОСОБА_2

до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області

про визнання неправомірним дії та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, що діє інтересах недієздатного ОСОБА_2, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним дії та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Іплічівського районного суду м.Маріуполя від 08.09.2017 року її призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки до акту огляду МСЄК від 14.09.2011 року бланк Серії 10ААБ №043437 ОСОБА_2 встановлена група інвалідності Перша «А», причина інвалідності - інвалідність з дитинства, строком - безстроково, черговому переогляду не підлягає, потребує постійного стороннього догляду та нагляду.

27.12.2017 року згідно рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 08.09.2017 року, позивач як опікун недієздатного ОСОБА_2 письмово звернулася до Пенсійного фонду Іллічівського району м. Маріуполя з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

15.01.2018 року позивач отримала лист за №1288/02 з Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, щодо необхідності з'явитися з оригіналами документів за адресою: АДРЕСА_1, щодо призначення пенсії по втраті годувальника на інваліда дитинства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У лютому 2018 року позивач з'явилася з оригіналами документів, але її зауважили, що потрібно витребувати ще документи, тому що цього не достатньо.

12 березня 2018 року за №3717/02 на адресу Міської психіатричної лікарні №7 Лівобережним об'єднаним управлінням пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, було зроблено запит щодо надання довідки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він міг бути визнаний інвалідом з дитинства до 16 річного віку, що вважає є порушенням, так як є документ, а саме Довідка до Акту огляду МСЄК від 14.09.2011 року Серії 10 ААБ №043437 в якій вказано, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом з дитинства першої групи «А», та інвалідність встановлена безстрокова, черговому огляду не підлягає, що є вичерпним документом.

04 квітня 2018 року позивачу відповідачем вручено розписку - повідомлення, щоб вона начебто звернулася з заявою та необхідним переліком документів 04.04.2018 року, що є порушенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З часу звернення позивача у грудні 2017 року по теперішній час з різних приводів інваліду з дитинства 1 групи, який потребує постійного стороннього догляду не призначена пенсія.

Згідно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_2 повинен був отримувати пенсію за інвалідністю з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності, або з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

ОСОБА_2 була призначена пенсія по втраті годувальника за зверненням до органу Пенсійного фонду Іллічівського району м. Маріуполя братом ОСОБА_4 , який був опікуном до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

З 2010 року по теперішній час ніяка пенсія на ім'я недієздатного інваліда ОСОБА_2 не нараховувалась та не сплачувалась з невідомих причин, що є порушенням прав ОСОБА_2

06.04.2018 року за №10065/02 позивач отримала повідомлення Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, про неможливість оформлення пенсії по втраті годувальника у зв'язку з тим, що потрібно у судовому порядку підтвердити, що утриманець ОСОБА_2 є сином батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, та матері ОСОБА_6, так як у паспорті вказана буква Є у прізвищі ОСОБА_2, що не співпадає з прізвищем батька та матері ОСОБА_6.

Просила суд визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про вимогу підтвердження рішенням суду родинних зав'язків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та ОСОБА_6; визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про відмову та не нарахування пенсії по втраті годувальника на ім'я інваліда 1 групи з дитинства ОСОБА_2, визнаного судом недієздатним з часу звернення з 2005 року; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області призначити пенсію по втраті годувальника з часу звернення такої пенсії, а саме з 2005 року; стягнути суми не нарахованої та невиплаченої пенсії по втраті годувальника за період з 2005 року по теперішній час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою суду від 23 липня 2018 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 06 серпня 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 06 серпня 2018 року справу відкладено на 04 вересня 2018 року.

28 серпня 2018 року позивач надав через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

Ухвалою від 04 вересня 2018 року справу відкладено на 18 вересня 2018 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав та не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2, якому згідно довідки до акту огляду МСЄК від 14.09.2011 року бланк Серії 10ААБ №043437 встановлена безстроково перша група інвалідності з дитинства.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (що викладене російською мовою), батьками ОСОБА_8, були: мати ОСОБА_9 та батько ОСОБА_10, які, на час розгляду справи померли, що підтверджено свідоцтвами про смерть.

Рішенням Іплічівського районного суду м.Маріуполя від 08 вересня 2017 року по справі №264/3443/17, відповідно до подання органу опіки та піклування, ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_11.

27 грудня 2017 року позивач як опікун недієздатного ОСОБА_2 письмово звернулася до Пенсійного фонду Іллічівського району м.Маріуполя з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

15 січня 2018 року позивача листом за 31288/02 повідомлено про необхідність з'явитись до Пенсійного фонду з оригіналами документів щодо призначення пенсії по втраті годувальника на інваліда дитинства ОСОБА_12

12 березня 2018 року Пенсійним фондом було направлено на адресу Головного лікаря Міської психіатричної лікарні №7 лист за №3717/02 про можливість надання довідки ОСОБА_12 про те, що він, мог бути визнан інвалідом з дитинства до 16 річного віку, яка необхідна для визначення права на призначення пенсії по втраті годувальника.

12 березня 2018 року Пенсійним фондом направлено на адресу директора департаменту соціального захисту населення м. Маріуполя про необхідність надання первинної довідки МСЕК на ОСОБА_12 та довідку про розмір та вид пенсії на якому перебуває ОСОБА_12

06 квітня 2018 року на адресу позивача було направлено повідомлення за №10065/02 відповідно до якого зазначено, що при особистому зверненні в наданних документах в свідоцтві про смерть НОМЕР_2 від 28.09.2004 року на ОСОБА_5 (батько) НОМЕР_3 від 06.11.2000 року на ОСОБА_6 (мати) та архівній справі батька є невідповідність прізвища, а саме паспортних даних утриманця ОСОБА_2. Тому у строк до 03.07.2018 року, необхідно підтвердити рішенням суду що дійсно утриманець ОСОБА_2 був сином батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6

Позивач не погодився з такою відповіддю та звернувся до суду з позовом.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо вимоги про підтвердження родинних зав'язків та правомірність відмови в нарахуванні пенсії по втраті годувальника з часу звернення з 2005 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

09.07.2003 прийнято Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону визначено поняття пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як встановлено судом з матеріалів справи, направлене відповідачем на адресу позивача повідомлення від 06.04.2018 року за №10065/02 про необхідність підтвердження рішенням суду факту, того, що дійсно утриманець ОСОБА_2 був сином батька ОСОБА_13 та матері ОСОБА_6 ґрунтується на тому, що згідно паспортних даних недієздатного та свідоцтвами про смерть його батьків, існують розбіжності у написанні прізвища.

Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, що складено російською мовою, його прізвище та прізвище його батьків зазначено як ОСОБА_8 та відповідно ОСОБА_10 (батько) та ОСОБА_14 (мати).

Тоді як, згідно зі свідоцтвами про смерть батьків НОМЕР_2 від 28.09.2004 року на ОСОБА_5 (батька) та НОМЕР_3 від 06.11.2000 року на ОСОБА_6 (мати) та паспортних даних недієздатного ОСОБА_2 існує невідповідність у написанні прізвища останнього.

З підстав викладеного суд зазначає про наступне.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв'язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; тощо.

У відповідності до вимог ст. 234 Цивільно-процесуального кодексу України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті.

Суд зауважує, що для вирішення подібних справ (щодо встановлення родинних відносин) в Україні, існує спеціально визначена процедура розгляду цивільних справ у місцевому загальному суді в порядку окремого провадження.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про вимогу підтвердження рішенням суду родинних відносин ОСОБА_2 та його батьків для призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки відповідач діяв у межах та спосіб передбачений законом.

Крім того, позовні вимоги про визнання протиправними дій Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про відмову та не нарахування пенсії по втраті годувальника на ім'я інваліда 1 групи з дитинства ОСОБА_2, визнаного судом недієздатним з часу звернення з 2005 року та зобов'язання призначити пенсію по втраті годувальника з часу звернення такої пенсії, а саме з 2005 року, а також стягнення суми не нарахованої та невиплаченої пенсії по втраті годувальника за період з 2005 року по теперішній час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, - задоволенню також не підлягають, з огляду на те, що є похідними від першої вимоги у задоволені якої судом відмовлено.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним дії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено та підписано 24 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.