Справа № 363/4924/17
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24.09.2018 Справа № 363/4924/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 року, Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю,

за участі секретаря Палій Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород, адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним адміністративним позов, в обґрунтування якого зазначив наступне. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2006 року по кримінальній справі № 1-244/2006 його було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі терміном на 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Під час розгляду кримінальної справи Оболонським районним судом міста Києва було вжито заходів щодо обтяження (арешту) нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1, а саме:

1) обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 3246320, зареєстроване 24.05.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 24.05.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, якою обтяжено невизначене майно, як рухоме, так і нерухоме, належне ОСОБА_1;

2) обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 3246339, зареєстроване 24.05.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 24.05.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, яким обтяжено квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності;

3) обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 4153563, зареєстроване 01.12.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 01.12.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, яким обтяжено квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності;

4)обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 4153636 зареєстроване 01.12.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 01.12.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, якою обтяжено невизначене майно, як рухоме так і нерухоме, яке належить ОСОБА_1, на праві власності.

Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна.

Разом із тим, ухвалою Верховного Суду України від 02.07.2009 року вирок Оболонського райсуду м. Києва від 06.06.2006 року по кримінальній справі № 1-244/2006 щодо ОСОБА_1 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва за результатами перегляду вказаного вироку було скасовано, а кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 повернуто на додаткове розслідування. Після цього зазначена кримінальна справа неодноразово спрямовувалась до Оболонського районного суду та неодноразово поверталась судом на додаткове розслідування.

25.04.2013 року відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006147.

22.05.2013 року у кримінальному проваджені № 0006147 щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст.358 КК України, старшим слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК за відсутністю складу кримінального правопорушення, та про скасування арешту вище переліченого майна ОСОБА_1

13.12.2017 року, позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Вишгородської міської ради із заявами про зняття арештів на майно до яких було додано вказану постанову про закриття кримінального провадження.

Державним реєстратором були розглянуті заяви ОСОБА_1 та винесені рішення, про відмову у державній реєстрації, оскільки реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Поданий заявником документ, а саме постанова про закриття кримінального провадження не є підставою для припинення обтяження.

У звязку із тим, що на даний час не має підстав для продовження існування обмежень щодо розпорядження власним майном, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Вишгородської міської ради Київської області № 38709204, № 38707333, № 38709137 та № 38706333 про відмову у державній реєстрації припинення обтяжень та зобовязати державного реєстратора Вишгородської міської ради Київської області здійснити державну реєстрацію припинення обтяжень, під №4153636, № 3246320, № 4153563 та № 3246339.

У судове засідання позивач та його представник не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Раніше, від відповідача надійшли заперечення щодо позову, в яких зазначено про відсутність протиправних дій з боку відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради під час розгляду заяв ОСОБА_1, а тому вважають, що позов задоволенню не підлягає.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси

Судом встановлено, що під час розгляду кримінальної справи № 1-244/2006 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України, Оболонським районним судом міста Києва, з метою забезпечення цивільного позову було вжито заходів щодо обтяження (арешту) нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1, а саме:

1) обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 3246320, зареєстроване 24.05.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 24.05.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, якою обтяжено невизначене майно, як рухоме, так і нерухоме, належне ОСОБА_1;

2) обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 3246339, зареєстроване 24.05.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 24.05.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, яким обтяжено квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності;

3) обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 4153563, зареєстроване 01.12.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 01.12.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, яким обтяжено квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності;

4)обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 4153636 зареєстроване 01.12.2006 року реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали № К-15 від 01.12.2006 року, виданої Оболонським районним судом м. Києва, якою обтяжено невизначене майно, як рухоме так і нерухоме, яке належить ОСОБА_1, на праві власності.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2006 року по кримінальній справі № 1-244/2006 його було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі терміном на 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Разом із тим, ухвалою Верховного Суду України від 02.07.2009 року вирок Оболонського райсуду м. Києва від 06.06.2006 року по кримінальній справі № 1-244/2006 щодо ОСОБА_1 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва за результатами перегляду вказаного вироку було скасовано, а кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 повернуто на додаткове розслідування. Після цього зазначена кримінальна справа неодноразово спрямовувалась до Оболонського районного суду та неодноразово поверталась судом на додаткове розслідування.

25.04.2013 року відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006147.

22.05.2013 року у кримінальному проваджені № 0006147 щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст.358 КК України, старшим слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК за відсутністю складу кримінального правопорушення, та про скасування арешту вище переліченого майна ОСОБА_1

У подальшому, ОСОБА_1 звернувся до держаного реєстратора Вишгородської міської ради Вишгородського району, із заявами про зняття арештів на майно, додавши до вказаних заяв зазначену постану про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна ОСОБА_1 На що отримав відмову державного реєстратора у реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки, відсутнє рішення суду, а додана постава про закриття кримінального провадження не є належним документом для зняття арешту з майна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення обєктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Судом встановлено, що державний виконавець, приймаючи рішення про відмову у вчиненні державної реєстрації прав та їх обтяжень, керувався лише п. 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не звернув уваги на те, що Законом визначено значний перелік документів на підставі яких реєструються права та їх обтяження, крім рішення суду.

ОСОБА_2 того, Законом передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав. Так, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем було порушено норм чинного законодавства у сфері державної реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зі змісту п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання не чинними рішення чи окремих його положень.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що держаним реєстратором Відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради були протиправно винесені рішення від 13.12.2017р. під №№ 38709137, 38706333, 38707333 та 38709204, у звязку з невірним тлумаченням та застосуванням норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому, такі рішення підлягають скасуванню.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи виявлені порушення, допущені відповідачем при вчиненні дії щодо державної реєстрації, суд дійшов висновку про протиправність дій державного реєстратора, що полягають у прийняті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

ОСОБА_2 того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідачем у справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладених обов'язків щодо доказування правомірності вчинення дій при винесенні оспорюваних рішень.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись Конституцію України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 2, 5, 73, 77, 243-245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради від 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 № 38709204 про відмову у державній реєстрації припинення обтяження, арешту нерухомого майна на невизначене майно/все майно ОСОБА_1.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради від 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 № 38707333 про відмову у державній реєстрації припинення обтяження, арешту нерухомого майна на невизначене майно/все майно ОСОБА_1.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради від 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 № 38709137 про відмову у державній реєстрації припинення обтяження, арешту нерухомого майна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Вишгородської міської ради від 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 № 38706333 про відмову у державній реєстрації припинення обтяження, арешту нерухомого майна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Зобовязати Відділ державної реєстрації Вишгородської міської ради здійснити державну реєстрацію припинення обтяження, арешту нерухомого майна на невизначене майно/все майно ОСОБА_1 за реєстраційним номером 4153636, зареєстрованого реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали, К-15 від 01.12.2006р. Оболонського районного суду м. Києва.

Зобовязати Відділ державної реєстрації Вишгородської міської ради здійснити державну реєстрацію припинення обтяження, арешту нерухомого майна на невизначене майно/все майно ОСОБА_1 за реєстраційним номером 3246320, зареєстрованого реєстратором: Одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали, К-15 від 24.05.2006р. Оболонського районного суду м. Києва.

Зобовязати Відділ державної реєстрації Вишгородської міської ради здійснити державну реєстрацію припинення обтяження, арешту нерухомого майна на квартиру, власником якої є ОСОБА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 4153563, зареєстрованого 01.12.2006р. Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали, К-15 від 01.12.2006р. Оболонського районного суду м. Києва.

Зобовязати Відділ державної реєстрації Вишгородської міської ради здійснити державну реєстрацію припинення обтяження, арешту нерухомого майна на квартиру, власником якої є ОСОБА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 3246339, зареєстрованого 24.05.2006р. Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали, К-15 від 24.05.2006р. Оболонського районного суду м. Києва.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_2.

Представник позивача: ОСОБА_2, м. Київ, вул. Сімї Хохлових, буд. 8А.

Відповідач: Відділ державної реєстрації Вишгородської міської ради, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, буд. 1.

Суддя - І.Ю.Котлярова