Справа № 2а-5049/10/2370
Суддя: Т.В. Новікова
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2а-5049/10/2370

15.11.2010 р. м. Черкаси

11 год. 45 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Новікової Т.В., при секретарі Найдьон А.В., за відсутності представника позивача, за участю представника відповідача ОСОБА_1 (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Сміла до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сміла про стягнення виплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла звернулось до суду з адміністративним позовом від 26.10.2010р. №21396 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сміла про стягнення виплачених коштів за період з червня по серпень 2010р. у сумі 97542 грн. 43 коп. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сміла, в порушення вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не виконало обовязку включення до загального заліку суми 97542 грн. 43 коп., в тому числі: державної адресної допомоги 97373 грн. 74 коп. та доставки пенсії 168 грн. 69 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання зявився, надавши до суду заперечення від 15.11.2010р. №23253/2а-5049/10/2370, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Спростовуючи позовні вимоги, представник відповідача з посиланням на постанову ОСОБА_2 Міністрів України від 26.03.2008р. № 265 зазначив, що щорічна державна адресна допомога надається до пенсії у сумі, яка не вистачає до зазначених розмірів, особам які втратили працездатність, як цільова грошова допомога. Механізм відшкодування визначений сумісною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4 затверджено «Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»здійснюється за рахунок Державного бюджету України і тому повинен вирішуватися лише на централізованому рівні.

Виходячи з положень ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, не повідомлення ними про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача зі справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування від 14.01.1998р. №16/98-ВР видами загальнообовязкового державного соціального страхування є зокрема пенсійне страхування та страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Також відповідно до вказаної статті відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообовязкового державного соціального страхування регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-1V (в подальшому Закон № 1058-1V) визначає зокрема принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-1V передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються зокрема види пенсійного забезпечення та джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення»від 05.11.1991р. № 1788-Х11 ( в подальшому Закон № 1788-Х1) видами державних пенсій є трудові пенсії: пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, та соціальні пенсії.

Частиною другою статті 46 Конституції України та частиною другою статті 7 Закону № 1058-1V передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 6 Закону № 1058-1V передбачено, що непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи соціального забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. У разі, якщо сукупність вказаних виплат разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної адресної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

З метою практичної реалізації державних гарантій щодо забезпечення рівня життя непрацездатних громадян ОСОБА_2 Міністрів України прийнято постанову від 26.03.2008р № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян»(в подальшому Постанова № 265), пунктом 2 якої передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму. Пунктом 4 вказаної постанови передбачено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Крім того, постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 11.03.2009р. № 198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»(далі Постанова № 198) у 2009 році з 1 квітня встановлено підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, у розмірі 7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня до 14,2 гривні, а з 1 жовтня до 28,4 гривні. Підвищення встановлено непрацюючим особам, а особам, які одержують пенсію (державну соціальну допомогу) на дітей та/або недієздатних осіб незалежно від одержання доходу. Пунктом 2 вказаної постанови передбачено, що виплата підвищення, передбаченого цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія, щомісячне довічне грошове утримання або державна соціальна допомога.

Статтями 8, 10 Закону 1788-Х11 передбачено, що пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України, виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, тому на виконання вказаних вимог закону позивачем здійснено виплату державної адресної допомоги, понесені витрати на їх доставку у сумі 97542грн. 43коп. особам, зазначеним у списках осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за червень 2010 р. по серпень 2010р.

При цьому позивач з метою відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України включив виплачену ним державну адресну допомогу, витрати на доставку пенсії на загальну суму 97542грн. 43коп. до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за червень 2010 р. по серпень 2010р.

Однак відповідач не погодився включити державну адресну допомогу та доставку пенсії в загальній сумі 97542грн. 43коп. до загальної суми витрат, що підлягає відшкодуванню, про що зазначено в таблиці розбіжностей до актів щомісячної звірки за період з червня 2010р. по серпень 2010р.

Витрати позивача на виплату особам, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, державної адресної допомоги та витрати на їх доставку за червень 2010р. по серпень 2010р. на загальну суму 97542грн. 43коп. (з врахуванням витрат на їх доставку) та факт відмови від їх включення до актів щомісячної звірки відповідачем не оспорюються, підтверджуються списком осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за червень 2010 р. по серпень 2010р., актом щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за червень 2010 р. по серпень 2010р. та таблицею розбіжностей за вказаний період, тому суд вважає зазначені обставини доведеними.

Спеціальним законом, який регулює загальнообовязкове державне соціальне страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, є Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999р. № 1105-Х1V (у подальшому Закон № 1105-Х1V), відповідно до якого страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності. Відповідно до статті 1 вказаного закону завданнями соціального страхування від нещасного випадку є відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обовязків, надання їм соціальних послуг у звязку з ушкодженням здоровя, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Відповідно до статті 21 Закону № 1105-Х1V на Фонд соціального страхування від нещасних випадків покладено обовязок по своєчасному та у повному обсязі відшкодуванню шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоровя або в разі смерті шляхом виплати зокрема пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які є страховими виплатами. Зазначені страхові виплати провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду (частина перша статті 25 Закону № 1105-Х1V).

Виходячи з системного аналізу ст. 46 Конституції України, ст. 6 Закону України № 1058-1V, ст.ст. 21, 25 Закону № 1105-Х1V, суд приходить до висновку, що державна адресна допомога та підвищення до пенсії, передбачені постановами ОСОБА_2 Міністрів України № 198 та № 265, є державними гарантіями непрацездатним громадянам щодо забезпечення належного рівня життя, не відносяться до страхових виплат, передбачених загальнообовязковим державним страхуванням від нещасних випадків, тому не повинні виплачуватись за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Посилання позивача на приписи зазначених постанов № 198 та № 265 щодо виплати державної адресної допомоги та підвищення до пенсії за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані приписи передбачають джерела виплати непрацездатним громадянам за рахунок коштів Пенсійного фонду України, з яких здійснюється виплата пенсій, що узгоджується з приписами статей 8, 10 Закону України 1788-Х11, і не стосуються розрахунків між Пенсійним фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до статті 24 Закону № 1105-Х1V одним із обовязків Фонду соціального страхування є зокрема обовязок співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, повязаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 2 статті 7 «Прикінцеві положення»Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 22.02.2001р. № 2272-111 передбачено, що Фонд страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Механізм розрахунків передбачений Порядком відшкодування витрат, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4 (у подальшому Порядок).

Пунктом 4 Порядку передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалась пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сімї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, відшкодування державної адресної допомоги, підвищення до пенсії, допомоги на поховання, в частині, що підлягає відшкодуванню та витрат з їх доставки Порядком не передбачені.

Пунктами 5, 6 та 7 Порядку передбачено механізм відшкодування, а саме: органи Пенсійного фонду України щомісяця, до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат, складають акт щомісячної звірки витрат, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які на підставі актів щомісячної звірки узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Крім цього, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 8-2 такі управління не наділені компетенцією щодо проведення розрахунків з відшкодування витрат у звязку з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві та стягнення таких витрат за рішенням суду.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 15.11.2010р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови, виготовлення повного тексту здійснюватиметься з урахуванням вимог ст.167 КАС України, про що повідомлено в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 94, ст. ст. 158-159, 161-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в м. Сміла до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сміла про стягнення виплачених коштів на загальну суму 97542 грн. 43 коп. (дев'яносто сім тисяч п'ятсот сорок дві гривні 43 коп.), відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 24 листопада 2010 року.

Суддя Т.В. Новікова