Справа № 1440/2231/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 р. № 1440/2231/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Западнюк К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001
про:скасування постанови від 04.09.2018 № 56432128,

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі Управління або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимогу скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі Відділ або відповідач) від 04.09.2018 ВП № 56432128 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

В обґрунтування позову Управління вказало, що державний виконавець не перевірив виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі № 814/2942/17 (надалі Рішення суду); не врахував, що Рішенням суду на Управління не був покладений обовязок щодо одноразової виплати суми підвищення до пенсії; не взяв до уваги те, що виплату пенсії було проведено у межах виділених асигнувань. На думку позивача, Рішення суду було не виконано ним з поважних причин, що виключає накладення штрафу.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 17-22) Відділ вказав, що Управління не виконало Рішення суду, що стало підставою для застосування штрафу, передбаченого статтею 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404). Як зазначив відділ, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі - Постанова № 103), на яку послався позивач, не регулює порядок виконання судових рішень, та її норми в жодному випадку не є підставою для звільнення субєкта владних повноважень від виконання обовязків, що покладені на нього судовим рішенням. Крім того, Відділ, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

В судовому засіданні представник Управління вимоги позову підтримала, представник Відділу просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Рішення суду (арк. спр. 8-9), Управління було зобовязано «… провести ОСОБА_3 … перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.01.2016, відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45; довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області від 04.05.2017 ПС № 9318 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01 січня 2016 року …».

На підставі Рішення суду 11.05.2018 Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист (арк. спр. 24).

За заявою стягувача (ОСОБА_3В.) посадова особа Відділу 18.05.2018 відкрила виконавче провадження ВП № 56432128, про що винесла постанову (арк. спр. 26). Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження, Управління було зобовязано виконати Рішення протягом 10 робочих днів.

Постанову про відкриття виконавчого провадження (разом із супровідним листом від 18.05.2018 № 2.1-35/2783) позивач отримав 29.05.2018 (арк. спр. 25).

Листом від 31.05.2018 № 3988/08 (арк. спр. 27-28) Управління повідомило Відділ про повне фактичне виконання Рішення суду, що є підставою для закінчення виконавчого провадження. Так, Управління зазначило, що на виконання Рішення суду воно здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_3 (з 01.01.2016), а виплата перерахованого розміру пенсії та різниці між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.01.2016 по 31.03.2018 забезпечено в порядку, передбаченому Постановою № 103.

Постановою від 04.09.2018 (надалі Постанова, арк. спр. 31) посадова особа Відділу, з посиланням на статті 63, 75 Закону № 1404, наклала на Управління штраф на користь держави в сумі 5 100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), зобовязала Управління виконати Рішення протягом 10 робочих днів та попередила про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Як вказано у Постанові, «… повну виплату перерахованого розміру пенсії не здійснено. Рішенням … суду … зобовязано боржника здійснити перерахунок та виплату пенсії. Станом на 04.09.2018 року боржником здійснено лише перерахунок. Отже, рішення не виконано в повному обсязі …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з частинами першою та другою статті 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та міститься попередження про кримінальну відповідальність.

Розмір штрафу визначений частиною першою статті 75 Закону № 1404.

Позивач визнав, що у встановлений виконавцем строк виплату ОСОБА_3 перерахованої, відповідно до Рішення суду, пенсії не здійснив.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб, і підлягає виконанню. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як вказано у частині четвертій статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом є зокрема Закон № 1404.

Постанова № 103 не регулює порядок виконання судових рішень, та її норми в жодному випадку не є підставою для звільнення субєкта владних повноважень від виконання обовязків, що покладені на нього такими рішеннями.

Суд відхилив доводи Управління про те, що Відділ не врахував наявність поважних причин невиконання Рішення суду. У листі від 31.05.2018 № 3988/08 Управління повідомило Відділ не про існування таких причин, а про наявність підстав для закриття виконавчого провадження в звязку з повним фактичним виконанням Рішення суду.

Суд не погодився з позивачем в тому, що відсутність у Рішенні суду вказівок щодо проведення виплати одноразовим платежем та щодо граничного терміну такої виплати, дозволяє виконувати Рішення суду на умовах, що встановлені Постановою № 103. За відсутності у резолютивній частині Рішення суду (відповідно, і у виконавчому листі) особливих вказівок щодо порядку та строку виплати, його виконання має здійснюватися за загальними правилами, встановленими Законом № 1404.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування Постанови.

Керуючись статтями 9, 77, 241-246, 250, 255, 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 549) про скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) від 04.09.2018 ВП № 56432128 про накладення штрафу відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна