Справа № 807/2196/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/4879/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Ігнатищ Л.М.

за участі представника позивача: Темнохудова З.В.

представника відповідача: Петрова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року (рішення ухвалене о 15:05 хв. у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Луцович М.М. повний текст рішення виготовлено 10.05.2018 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте не в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, а також із порушенням, так як зафіксовані в акті податкового органу порушення зводяться до того, що перевіркою встановлено, що залишок від'ємного значення грудня 2011 року та березня 2012 року сформований за рахунок зменшення суми податкових зобов'язань з ПДВ на підставі проведених коригувань податкових зобов'язань у зв'язку із поверненням авансових платежів ТОВ «Автоком» (ІПН: 73) за товар (автомобілі згідно Договору від 26.09.2011р №ФП26/09/11-1) згідно п.п.192.1 ст. 192 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ з урахуванням змін та доповнень. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД". Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Ужгородською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління Міндоходів у Закарпатській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за жовтень 2014 року та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За результатами перевірки Позивача податковим органом було складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» №48/15-0/32890828 від 20.01.2015 року та в якому зафіксовано наступні порушення, а саме: п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755/УІ із змінами та доповненнями, а саме ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» завищило суму бюджетного відшкодування в розмірі ПДВ 1073656,0 грн. за жовтень 2014 року, пп. «а» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. за № 2755 - VI (із змінами і доповненнями) занизило суму бюджетного відшкодування на суму 65097,0 грн. в т.ч. за січень 2013 року в сумі 12167,0 грн., за вересень 2013 року в сумі 52930,0 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.01.2015 року №000050/15-0/32890828 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1073656,0 грн. (в тому числі штрафні фінансові санкції у розмірі 536828,0 грн.)

Згідно ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; є) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за Договорами оперативного або фінансового лізингу.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, (п. 198.5 ст. 198 ПК України).

Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Згідно п. 200.2 ст. 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 203.2 статті 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках наступні обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, -продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового Договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що значний вплив на формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" мали господарські операції з ТОВ «Автоком», таким чином враховуючи підстави позову та заперечень, спір виник щодо реальності ведення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Відповідно до поданою ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» до Ужгородської ОДПІ декларацією з ПДВ за жовтень 2014 року сума 1 320 000,0 грн. бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку, відображена у рядку декларації 23.1., сформована з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахована за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за грудень 2011р., березень 2012 р., вересень 2012р., березень 2013р., квітень 2013р., травень 2013р., серпень 2013р., листопад 2013р., грудень 2013р., лютий 2014р.

За результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг, загальна сума ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за жовтень 2014 року складає 311 441,0 грн.

Разом з тим, позивачем не наводиться жодних заперечень щодо правомірності визначення суми фактично оплаченої у попередніх та звітному періодах постачальникам товарів/послуг.

Залишок від'ємного значення грудня 2011 року та березня 2012 року сформований за рахунок зменшення суми податкових зобов'язань з ПДВ на підставі проведених коригувань податкових зобов'язань у зв'язку, із поверненням авансових платежів ТОВ «Автоком» (ІПН: 73) за ще не відвантажений товар (автомобілі згідно Договору від 26.09.2011р №ФП26/09/11-1) згідно п.п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» укладено з ТОВ «Автоком» договір про постачання транспортних засобів №22/06/11-1 від 22.06.2011р. (автомобілів) та договір про постачання транспортних засобів №220611 від 22.06.2010р. (автобусів).

Згідно договору № 22/06/11-1 ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» у червні 2011 року отримано кошти (авансові платежі) від ТОВ «Автоком» в сумі 15 570 000,18 грн., в т.ч. ПДВ 2595000,03 грн., та, відповідно до п.201.7 ст.201 Податкового кодексу, ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» - виписані податкові накладні:

- №1 від 23.06.2011р., в т.ч. ПДВ 214 166,67 грн.;

- №2 від 24.06.2011р., в т.ч. ПДВ 460 000,00 грн.;

- №3 від 25.06.2011р., в т.ч. ПДВ 498 333,33 грн.;

- №4 від 29.06.2011р., в т.ч. ПДВ 498 333,33 грн.;

- №8 від 30.06.2011р., в т.ч. ПДВ 924 166,67 грн.;

які включено до податкових зобов'язань ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» за червень 2011 року.

Згідно договору № 220611 ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД», у вересні 2011 року отримано кошти від ТОВ «Автоком» в сумі 630 000 грн., в т.ч. ПДВ 105 000 грн., та, відповідно до п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу, ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» виписані податкові накладні, включені до податкових зобов'язань ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» за вересень 2011 року, а саме:

- № 5 від 13.09.2011 р., в т.ч. ПДВ 52 500,00 грн.;

-№ 8 від 14.09.2011 р., в т.ч. ПДВ 52 500,00 грн., копії яких наявні в матеріалах даної

адміністративної справи.

На виконання договору від 22.06.2011р. № 22/06/11-1 ТОВ «Р.І.ФЛаркет ЛТД» було реалізовано автомобіль на суму 2 611 799,97 грн., в т.ч. ПДВ 435 299,99 грн., та, відповідно, ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» виписані видаткові накладні:

-ВН № РФ-0051 від 18.10.2011р. на загальну суму 2 321 599,97 грн., в т.ч. ПДВ 386933,33 грн.;

- ВН № РФ-0052 від 04.11.2011р. на загальну суму 290 200,00 грн., в т.ч. ПДВ 48 366,67 грн.

В ході перевірки платника податків податковим органом встановлено, що ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» в грудні 2011 року та березні 2012 року, повернуто кошти (попередню оплату за транспортні засоби) ТОВ «Автоком», та, відповідно до п.п. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу виписано розрахунки коригування до податкових накладних:

- № 4 від 27.12.2011р. до податкової накладної № 3 від 25.06.2011р. - повернення коштів, в

- т.ч. ПДВ 366 666,67 грн.; - № 5 від 28.12.2011р. до податкової накладної № 4 від 29.06.2011р. -повернення коштів, в т.ч. ПДВ 390 409,99 грн.; - № 6 від 28.12.2011р. до податкової накладної № З від 25.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 131 666,66 грн.; - № 10 від 29.12.2011р. до податкової накладної № 4 від 29.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 107 898,78 грн.; - № 11 від 29.12.2011р. до податкової накладної № 8 від 30.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 779 191,22грн. - №12 від 29.12.2011р. до податкової накладної № 8 від 30.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 179 366,67грн.; - № 4 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 1 від 23.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 131433,33 грн.; - № 3 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 2 від 24.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 73 066,7 грн.; № 1 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 5 від 13.09.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 52 500,0 грн.; - № 2 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 8 від 14.09.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 52 500,0 грн., та відповідно до абз. а) п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу, ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» зменшено податкові зобов'язання за грудень 2011 року та березень 2012 року.

Якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарі/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг) (ст.192 (п. 192.1) ПК України).

Таким чином, перевіркою встановлено відсутність факту оплати ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» (отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг) залишку від'ємного значення за грудень 2011р. в сумі 879902,0 грн., березень 2012 р. в сумі 197285,0 грн.

Відтак, формування даного від'ємного значення непов'язане з придбанням товарів, робіт послуг, а утворене за рахунок податкових зобов'язань зі знаком «-» внаслідок повернення авансових платежів.

Разом з тим, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Податкові накладні виписувались ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» та формували податкове зобов'язання позивача, а не податковий кредит.

Безпідставним є твердження позивача про те, що контролюючим органом нібито виявлено «факти несплати податків контрагентами позивача» та наступне обґрунтування відсутності обов'язку платника контролювати своїх контрагентів та, відповідно, обов'язку контролюючого органу підтверджувати доказами відсутність реального характеру господарських операцій.

Проте, перевіркою встановлено, що позивачем у декларації за жовтень 2014 року до суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок включено від'ємне значення податку на додану вартість, яке виникло внаслідок зменшення податкових зобов'язань в зв'язку з поверненням авансових платежів.

Обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.

Аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалах у справах: К/800/54479/15 від 26.04.2016; № К/800/4452/16 від 19.04.2016 року).

Належна податкова обачність, як законна передумова отримання податкової вигоди, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.

Слід зазначити, що несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена останнім у постанові від 15.06.2010 року № 10/91.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року у справі №807/2196/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Р. М. Гулид
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 26.09.2018 року