Справа № 525/952/18
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/952/18
Номер провадження 2-а/525/30/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

В серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04 серпня 2018 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії НК № 235272 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу 425,00 гривень. Позивач в позовній заяві зазначає, що постанову від 04.08.2018 року вважає незаконною. Зазначає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, Позивач посилається на ст. 276 КУпАП, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте, інспектором Онищенком Д.С. було розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, а тому позивач вважає, що йому не було надано право скористатися своїми правами в повному обсязі, зокрема правом на юридичну допомогу, не були вирішені його клопотання, не були дослідженні докази, в результаті чого позивач вважає, що своїми діями інспектор грубо порушив вимоги ст. ст. 258, 268, 278, 279 КУпАП.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, вважали що позовні вимоги викладені в позовній заяві слід задовольнити на підставі обставин зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що постанову було винесено відповідно до вимог чинного законодавства в межах його посадових обов'язків.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши усне пояснення позивача та представника позивача, пояснення відповідача, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних обґрунтувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що 04 серпня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 235272, що винесена в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Набережна, відповідачем по справі - суб'єктом владних повноважень поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_3, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, селище ОСОБА_4 Полтавської області, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він 04.08.2018 року о 10 годині 50 хвилин, в селищі Велика Багачка Полтавської області, керував транспортним засобом марки ИЖ-Юпітер-4к, державний номерний знак 4869ПОУ, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України. Даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн., що передбачено санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 22). Копія даної постанови була вручена водію, що підтверджується його підписом у відповідній графі вищевказаної постанови.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має посвідчення водія серія ВХР № 981784, дата видачі посвідчення 10.03.2018 рік, категорії А та В, строк дії посвідчення до 10.03.2048 року (а.с. 7).

Суб'єкт владних повноважень - поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_3 не складав протокол про адміністративне правопорушення 04.08.2018 року після виявлення порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.1 (а) ПДР України, а виніс на місці постанову у справі про адміністративне правопорушення серія НК № 235272 (а.с.25), що також не заперечується стороною позивача по справі.

Сторона позивача в судовому засіданні, які і у змісті позовної заяви поданої до суду, не заперечувала факту, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в селищі Велика Багачка Полтавської області, керував транспортним засобом марки ИЖ-Юпітер-4к, державний номерний знак 4869ПОУ, не мав при собі посвідчення водія, як і інших документів, що посвідчують особу та був зупинений працівниками поліції, якими було винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України, свідчить проте,що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі ПДР України), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п. 2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція) .

Згідно з п. 2 Розділу IV Інструкції, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ….. статтями 125, 126...

Відповідно до абз. 2 п. 5 Розділу І Інструкції поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

З аналізу зазначених норм вбачається відсутність обов`язку поліцейського складати протокол у випадку вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як встановлено судом відносно ОСОБА_1 було складено постанову серії НК № 235272 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

Враховуючи приписи п. 5 Розділу І Інструкції, а також вчинення заявником адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, дії відповідача щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Тому доводи позивача із посиланням на вищевказане рішення Конституційного Суду України, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення суд до уваги не приймає, так як Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Тому судом не приймаються доводи позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів позивача, що позивач керував транспортним засобом за межами автомобільної дороги, то суд зазначає, що при вирішенні питання чи є особа суб'єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, вирішальним є те, чи особа є учасником дорожнього руху, визначення поняття якого зазначено в ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", і чи порушила вона Правила дорожнього руху, у даному конкретному випадку, пункт 2.1 (а) ПДР України, а тому суд не приймає даний довід позивача, зазначаючи, що в судовому засіданні встановлено, що саме відповідач, який має право на керування транспортним засобом відповідної категорії, 04.08.2018 року керував транспортним засобом марки ИЖ-Юпітер-4к, державний номерний знак 4869ПОУ, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, як і будь-яких інших документів, які посвідчують особу.

Доводи сторони відповідача, що працівники поліції при винесенні зазначеної вище постанови внесли до її зміст неправдиві відомості, зважаючи на те, що при винесенні цього ж дня постанови по ч. 5 ст. 121 КУпАП вказано, час вчинення правопорушення 10 година 40 хвилин, а при винесення постанови по ч. 1 ст. 126 КУпАП зазначено час вчинення правопорушення 10 година 50 хвилин, суд до уваги не приймає, зважаючи на пояснення відповідача по справі, який зазначив, що постанови виносилися і підписувалися різними особами, період між зупинкою позивача по справі, встановлення його особи, відібрання пояснення та винесення відповідних постанов зайняв відповідний проміжок час, зважаючи, що особа не мала при собі будь-яких документів і перевірка здійснювалася по поліцейській базі даних.

Доводи сторони позивача, що зміст винесеної постанови не відповідає вимогам законодавства, суд до уваги не приймає. Судом оглянуто в судовому засіданні оригінал винесеної постанови серія НК № 235272 від 04 серпня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 22), реквізити та зміст даної постанови відповідають Додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів щодо того, що на місці зупинення транспортного засобу марки ИЖ-Юпітер-4к, державний номерний знак 4869ПОУ, яким керував ОСОБА_1, суб'єкт владних повноважень встановивши, що останній керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що і стало підставою для винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що позивачем не надані будь-які докази про порушення працівником поліції норм ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" (щодо підстав зупинення), виходячи з принципу змагальності і диспозитивності, суд не може прийняти доводи сторони позивача про безпідставність зупинення водія суб'єктом владних повноважень.

Суд також зазначає, що не зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, суд не вважає, що позивач взагалі звільнений від обов'язку доказування своїх вимог. В даному випадку позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв або що його вина у цьому відсутня.

При цьому суд, знову звертається до ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Водночас, на думку суду, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, вина позивача у вчиненні 04.08.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, а тому відповідач згідно до вимог ч.1 ст.7 КУпАП, правомірно та відповідно до наданих йому повноважень, із дотриманням вимог глави 23 КУпАП, притягнув позивача до адміністративної відповідальності, призначив правопорушнику адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розмір якого встановлений вказаним кодексом і ці обставини є підставами для повної відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 72, 73, 76, 77, 241-246, 255, 257, 271-272, 286, 293, 297 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_3, місцезнаходження: вулиця Шевченка, 103, селище ОСОБА_4 Багачка Полтавського району Полтавської області, про скасування постанови серія НК № 235272 від 04 серпня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.09.2018 року.

Суддя Ю.І. Ячало