Справа № 298/772/18
Суддя: Тарасевич П. П.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/772/18
Провадження № 2-а/298/18/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Машкаринця Василя Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до інспектора СРПП Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Машкаринця В.В. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 20.05.2018 року о 13.00 год. по вул. Ужанська в м. Ужгород, водій керуючи транспортним засобом УАЗ 31622, порушив п.п. ПДР 31.4.3 «Г» без складання протоколу про адміністративне правопорушення, без роз'яснення прав позивача, не забезпечивши права на правову допомогу, не досліджуючи жодного доказу, виніс відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 802056, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова є безпідставною, а висновок про його вину не відповідає дійсності і ґрунтується на припущеннях, оскільки свою вину він не визнав, Правил дорожнього руху не порушував, з матеріалами справи не знайомився. В оскаржуваній постанові не наведено жодних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем правопорушення та не зазначено мотивів відхилення інших доказів (пояснень позивача) на які він посилається, а відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 205 КАС України.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача відповідач виніс постанову серії НК № 802056 від 20 травня 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що: «20.05.2018 року о 13.00 год. м. Перечин по вул. Ужанська водій керуючи т/з порушив п.п. ПДР 31.4.3 Г, а саме на покажчиках повороту нанесено тонування … світлопропускання, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Ч.1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз'яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч.2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з'явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Машкаринця Василя Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 802056 від 20 травня 2018 року, винесену інспектором СРПП Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Машкаринцем Василем Васильовичемпро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.

На рішення суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий П.П. Тарасевич