Справа № 826/11702/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 вересня 2018 року

Київ

справа № 826/11702/17

провадження № К/9901/58085/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича від 27 жовтня 2016 року № 52755248 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідач у постанові про відкриття виконавчого провадження невірно вказав адресу боржника (позивача), що унеможливило виконання позивачем добровільно судового рішення, на підставі якого видано виконавчий документ.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 5 червня 2018 року позов задовольнив: визнав протиправною та скасував постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича № 52755248 від 27 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 4 липня 2018 року скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня 2018 року та ухвалив рішення про відмову в позові.

Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що постанову про відкриття виконавчого провадження надіслано за адресою позивача, зазначену у виконавчому документі.

У поданій касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Своєю чергою, стаття 287 регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу дій і рішень органу державної виконавчої служби, а судові рішення в цій справі ухвалені за особливостями, встановленими статтею 287 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження ухвалених у цій справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.

Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2018 року у справі № 826/11702/17 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич