Справа № 826/228/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2018 року № 826/228/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у письмову провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві ();

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29 червня 2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату податкового зобов'язання на загальну суму в розмірі 19846,81 грн., яке було прийняте за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість по фінансово-господарських взаємовідносинах з ПП фірма «Обрій» () за червень-липень 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а саме на підставі результатів перевірки, яка проведена з порушенням.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, визначених у відзиві, а саме, що перевірка проведена на підставі законодавства, яке діяло на момент проведення перевірки та в межах наданих повноважень, позивачу направлявся рекомендований лист з описом вкладення, яким направлено наказ та повідомлення про проведення перевірки, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 07 лютого 2017 року по 13 лютого 2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ОСОБА_2, на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №43 від 01 лютого 2017 року та повідомлення від 01 лютого 2017 року №1/26-52-13-06, проведено позапланову невиїзну документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, реєстраційній номер облікової картки НОМЕР_1, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість по фінансово-господарських взаємовідносинах з ПП фірма «Обрій» за червень-липень 2015 року.

Позивачем 28 лютого 2017 року отримано акт від 20 лютого 2017 року №1557/26-52-13-06/НОМЕР_1 про результати позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, реєстраційній номер облікової картки НОМЕР_1, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість по фінансово-господарських взаємовідносинах з ПП фірма «Обрій» за червень-липень 2015 року.

Посадовими особами Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі висновків, викладених в вищезазначеному акті, винесено податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2017 року №.

Вважаючи, що перевірка проведена посадовими особами Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з порушенням порядку проведення позапланової невиїзної документальної перевірки, передбаченого Податковим кодексом України, не погоджуючись з висновками перевірки, фактами та даними, викладеними в акті перевірки, та наголошуючи на тому, що посадові особи Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві не мали повноважень щодо проведення вищезазначеної перевірки, враховуючи норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII та те, що повідомлення від 01 лютого 2017 року №1/26-52-13-06 та наказ від 01 лютого 2017 року №43 позивачем отримано 28 лютого 2017 року, тобто після проведення перевірки, позивач звернувся 05 квітня 2017 року з скаргою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішенням про результати розгляду скарги №3642/13/26-15-10-02-16 від 18 травня 2017 року відповідачем вирішено скаргу задовольнити частково, а саме:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 20 березня 2017 року №;

В той же час, зазначено, що Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві при винесенні податкового повідомлення-рішення від 02 березня 2017 року № не враховано вимоги Закону України від 20 грудня 2016 року №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», згідно з якими функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів. Зазначеними змінами також звужено перелік повноважень Державних податкових інспекцій, зокрема, щодо винесення будь-яких рішень щодо визначення грошових зобов'язань, які можуть становити предмет адміністративного оскарження. Зазначене порушення підлягає виправленню, однак не спростовує нарахування грошового зобов'язання по податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи вищенаведене відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року №.

Позивач отримав оскаржуване податкове повідомлення-рішення 17 липня 2017 року, у зв'язку з чим подав скаргу до Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення-рішення в строки, передбачені податковим законодавством.

У встановлений законодавством термін позивач відповідь від контролюючого органу не отримав та вважав, що скарга задоволена в повному обсязі.

Проте в листопаді 2017 року позивач дізнався про внесення в базу податкового боргу та нарахування пені за несвоєчасне погашення спірного податкового боргу, тому 29 листопада 2017 року, представник позивача звернувся до Державної фіскальної служби України з інформаційним запитом.

Листом №16981/І/99-99-11-02-01-14 від 19 грудня 2017 року Державна фіскальна служба України, який отриманий позивачем 21 грудня 2017 року, повідомила, що скарга не розглядалась та повернута із зазначенням причин повернення 04 серпня 2017 року за №9954/І/99-99-11-02-01-14. Разом з тим, Державна фіскальна служба України повідомила, що вказаний рекомендований лист повернувся до Державної фіскальної служби 07 вересня 2017 року із позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Вважаючи, що такими діями контролюючі органи порушили права та законні інтереси позивача, звернувся до адміністративного суду за захистом з відповідним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

У відповідності до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

У підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.

У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

За правилами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Натомість як встановлено в судовому засіданні позивач не отримав запиту відповідача, тобто позбавлений можливості протягом 10 днів надати витребувані матеріали.

В судовому засіданні представник відповідача наголосив, що надасть докази направлення наказу від 01 лютого 2017 року №43 та повідомлення від 01 лютого 2017 року №1/26-52-13-06.

Проте, на момент винесення рішення такі докази надані не були.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач не був повідомлений у спосіб, встановлений законодавством, тобто не повідомлений належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2017 року у справі №823/359/15

Відсутність доказів про отримання позивачем копії наказу про призначення невиїзної документальної перевірки та інформації про дату початку та місце проведення перевірки свідчить про неправомірність дій податкового органу щодо проведення перевірки.

В свою чергу, неправомірність дій податкового органу щодо проведення перевірки свідчить про неналежність та недопустимість такого доказу як акт перевірки, оскільки податковий орган не мав права проводити перевірку, та, відповідно, складати акт перевірки.

Акт перевірки не може бути використаний для прийняття будь яких рішень на його підставі, оскільки податкова інформація зібрана з порушенням норм чинного законодавства та прав платника податків (зокрема права на присутність під час проведення перевірок та надання пояснень з питань, що виникають під час таких перевірок).

Беручи до уваги викладене, висновки податкового органу покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є такими, що не відповідають нормам матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29 червня 2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату податкового зобов'язання на загальну суму в розмірі 19846,81 грн., яке було прийняте за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість по фінансово-господарських взаємовідносинах з ПП фірма «Обрій» () за червень-липень 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 (02095, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко