Справа № 389/1297/17 (2-а/389/71/17)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року

Київ

справа №389/1297/17 (2-а/389/71/17)

провадження №К/9901/3275/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 389/1297/17

за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про стягнення компенсацій та середнього заробітку, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Фінансового управління Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області на постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Ткаченка Б. Б., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Прокопчук Т. С., суддів: Кругового О. О., Шлай А. В.

І. Суть спору

1. У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Фінансового управління Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

1.1. зобов'язати відповідача нарахувати їй компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, розраховану за вимогами частини третьої статті 107 КЗпП України та стягнути з відповідача на її користь зазначені суми;

1.2. стягнути з відповідача компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 51134,85 грн., обраховану шляхом множення середньоденного заробітку на кількість днів затримки, починаючи з 21 жовтня 2016 року по 02 серпня 2017 року;

1.3. зобов'язати відповідача нарахувати компенсацію втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, розрахованою за методикою постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", починаючи з 21 жовтня 2016 року по день фактичного розрахунку та стягнути з відповідача зазначену суму.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що в період з 10 грудня 2010 року по 20 жовтня 2016 року на підставі розпорядження Міського голови Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 10 грудня 2010 року № 390-к ОСОБА_1 працювала на посаді начальника фінансового управління Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області.

2.1. На підставі розпорядженням Міського голови Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 20 жовтня 2016 року № 506-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату.

2.2. Позивач вказує, що Фінансовим управлінням Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області не нараховано компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, до яких була залучена на підставі розпоряджень Міського голови Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 30 січня 2015 року № 31-к, від 23 червня 2015 року № 281-к, від 31 липня 2015 року № 344-к та від 06 січня 2016 року № 1-к.

2.3. Позивач стверджує, що на неодноразові звернення до Міського голови Знам'янської міської ради Кіровоградської області з проханням компенсувати їй роботу у вихідні, святкові та неробочі дні у грошовій формі та провести оплату праці згідно з вимогами статті 107 КЗпП України, розрахунок з нею не проведено. Крім того, на її звернення надавалась відповідь, що компенсація за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні не може бути виплачена у зв'язку з відсутністю підстав.

2.4. На переконання ОСОБА_1, відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України.

2.5. Вважаючи дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з метою захисту своїх законних прав.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. На підставі розпорядження Міського голови Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 10 грудня 2010 року № 390-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника фінансового управління Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області, про що зроблено відповідний запис № 43 від 10 грудня 2016 року у її трудовій книжці.

4. Згідно з розпорядженнями Знам'янського міського голови від 30 січня 2015 року № 31-к, від 23 червня 2015 року № 281-к, від 31 липня 2014 року № 344-к, від 06 січня 2016 року № 1-к, позивача було залучено до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 31 січня 2015 року (вихідний), 01 серпня 2015 року (вихідний), 02 серпня 2015 року (вихідний), 28 червня 2015 року (святковий), 08 січня 2016 року (неробочий).

5. 20 жовтня 2016 року Знам'янським міським головою видано розпорядження № 506-к, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату.

6. При цьому, наведеним розпорядженням № 506-к від 20 жовтня 2016 року доручено головному бухгалтеру здійснити повний розрахунок по заробітній платі, а начальнику відділу організаційно-кадрової роботи оформити належним чином трудову книжку і видати її у день звільнення.

7. Цього ж дня, ОСОБА_1 звернулась до Знам'янського міського голови із заявою від 20 жовтня 2016 року щодо виплати їй суми компенсацій за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, проте листом Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області № 01-18/937/3 від 17 листопада 2016 року позивача повідомлено про відмову у нарахуванні та виплаті такої компенсації з підстав відсутності в табелях обліку робочого часу відміток про залучення позивача до роботи у ці дні.

8. Аналогічні підстави для відмови у нарахуванні та виплаті компенсації наведено у відповіді № І-1428 від 20 грудня 2016 року на заяву позивача від 25 листопада 2016 року.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

9. Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

9.1. Зобов'язати Фінансове управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 01 серпня 2015 року, 02 серпня 2015 року, 31 січня 2015 року, 28 червня 2015 року, 08 січня 2016 року, обраховану відповідно до статті 107 КЗпП України.

9.2. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51134,85 гривень.

9.3. Зобов'язати Фінансове управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (інфляційні втрати), розраховану за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", починаючи з 21 жовтня 2016 року по день фактичного розрахунку.

10. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги статті 72 КЗпП України внаслідок невиконання домовленості щодо надання позивачу за роботу у вихідні дні інших днів відпочинку і така можливість у зв'язку із звільненням позивача з роботи є втраченою, отже відповідач зобов'язаний компенсувати роботу ОСОБА_1 у вихідні дні в грошовій формі.

11. Зазначена позиція була підтримана і Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

IV. Касаційне оскарження

12. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

13. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що судами попередніх інстанцій не враховано, що відображення інформації в табелі обліку робочого часу здійснювалось саме позивачем як начальником фінансового управління Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

13.1. Разом з цим відповідач стверджує, що судами попередніх інстанцій здійснено помилковий розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

14. Водночас позивач у відзиві вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

15. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

16. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

17. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

21. Відповідно до частин першої - третьої статті 67 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем. У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

22. Приписами статей 71 - 72 КЗпП України визначено, що робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Робота у вихідний день може компенсуватися за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

23. Статтею 107 КЗпП України обумовлено, що робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

24. За правилами встановленими частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

25. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

VI. Позиція Верховного Суду

26. З матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2016 року Знам'янським міським головою видано розпорядження № 506-к, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату.

27. При цьому, ні в день звільнення, ні в подальшому, оплата за виконану позивачем роботу у вихідні, святкові та неробочі дні відповідачем проведено не було.

28. Так, залучення ОСОБА_1 до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 31 січня 2015 року (вихідний), 01 серпня 2015 року (вихідний), 02 серпня 2015 року (вихідний), 28 червня 2015 року (святковий), 08 січня 2016 року (неробочий) підтверджується відповідними розпорядженнями Знам'янського міського голови від 30 січня 2015 року № 31-к, від 23 червня 2015 року № 281-к, від 31 липня 2015 року № 344-к, від 06 січня 2016 року № 1-к, а також інформацією з сайту Знам'янської міської ради Кіровоградської області та показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які були допитані в суді першої інстанції.

29. Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що у разі невиплати працівникові компенсації за роботу у вихідний день у грошовій формі в подвійному розмірі, або ненадання іншого дня відпочинку, та невиплати звільненому працівникові з вини власника або уповноваженого ним органу зазначеної компенсації роботи за вихідний день з роботодавця підлягають стягненню компенсація за роботу у вихідні дні, компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

30. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 07 грудня 2016 року та від 14 вересня 2016 року (у справах № 6-1425цс16 та № 6-1438цс16 відповідно).

31. Також, аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 травня 2018 року у справі № 808/858/16, № провадження К/9901/13508/18.

32. Оскільки при звільненні позивача у зв'язку зі скороченням штатів за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відповідачем не було здійснено повного розрахунку, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51134,00 гривень.

33. Слід зазначити, що посилання відповідача на неналежний облік міською радою відпрацьованого позивачем часу в вищезазначені дні, не спростовує факт перебування ОСОБА_1 на роботі в ці дні, та необхідність здійснення оплати за відпрацьований час, а тому відмова відповідача здійснити оплату праці ОСОБА_1 суперечить чинному трудовому законодавству.

34. Крім того, доводи щодо помилкового розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не приймаються до уваги, оскільки такий розрахунок був здійснений на підставі довідки від 17 листопада 2016 року № 363, виданої відповідачем.

35. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

36. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

37. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

38. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Фінансового управління Виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення.

2. Постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець