Справа № 536/1529/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 536/1529/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.05.2018, суддя Колотієвський О.О., м. Кременчук, по справі № 536/1529/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одеса - Васільєва А.В. , Інспектора з ОДВР та ОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Одеса - Літвяк Володимира Володимировича , Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції , Одеської філії ДП МВС України "Інформ-ресурс" , Суб'єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_4

про скасування постанови серії АР № 642531 про накладення адміністративного стягнення від 23 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора 3 роти 2 батальйону УПП у м. Одеса Васільєва А.В. (надалі по тексту відповідач-1), інспектора з ОДВР та ОМ ДТП УПП у м. Одесі Літвяк В.В. (надалі по тексту відповідач-2), Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (надалі по тексту відповідач-3), Одеської філії ДП МВС України «Інформ-ресурс» (надалі по тексту відповідач-4), суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4(надалі по тексту відповідач-5), в якому просив суд:

-визнати дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону УПП м.Одесі Васільєва А.В. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року, складений на автомобіль марки Daewoo Sens номерний НОМЕР_4 незаконними;

-визнати постанову серії АР № 642531 про накладення адміністративного стягнення від «23 »серпня 2017 року, складену на основі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року, складений на автомобіль марки Daewoo номерний знак НОМЕР_4 протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити;

-стягнути 295 грн.( 288 грн. та сума комісії банку 7 грн.) з Одеської філії ДП МВС України «Інформ-ресурс» 65045, м.Одеса, вул.Жуковського сплачених позивачем за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику в м.Одеса;

-стягнути 1525,10 грн. (1510 грн. та сума комісії банку 15,10 грн) з СПД ОСОБА_4, код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_1, сплачених позивачем за евакуацію автомобіля;

-компенсувати позивачу та його родині моральну та фінансову шкоду в розмірі 11075 грн з Управління патрульної поліції м. Одеса, а саме:

-проживання в м.Одеса одні сутки 650 грн.;

-харчування комплексні обіди 180 грн. вечеря, 150 грн. сніданок, 200 грн обід;

-проїзд громадським транспортом містом Одеса 110 грн.;

-копіювальні послуги 5 грн м.Одеса;

-мобільний зв'язок 100 грн;

-копіювальні послуги 160 грн. м.Кременчук;

-ліки для дитини та аналізи 520 грн.;

-на кожну дитину 1000 грн. моральної шкоди;

-на дорослого 2000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.05.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону УПП в м. Одесі Васільєва А.В. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року, складений на автомобіль марки Daewoo Sens номерний знак НОМЕР_4 визнано незаконними.

Постанову серії АР №642531 про накладення адміністративного стягнення від «23 » серпня 2017 року, складену на основі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року складеного на автомобіль Daewoo Sens номерний знак НОМЕР_4 визнано протиправною та скасовано, а провадження по справі закрито.

Стягнуто з Одеської філії ДП МВС України «Інформ-ресурс» 65045,м. Одеса,вул.Жуковського 38 на користь ОСОБА_1 295 грн. сплачених ним за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику в м.Одеса.

Стягнуто з СПД ОСОБА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 1525,10 грн. сплачених ним за евакуацію автомобіля.

Стягнуто з Управління патрульної поліції м. Одеса на користь ОСОБА_1 2000 гривень моральної шкоди.

Відповідач-3, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, на прийняття його з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.05.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, 22 серпня 2017 року ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі марки Daewoo Sens номерний знак НОМЕР_4 містом Одеса разом зі своєю сім'єю (дружина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, сестра ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, племінниця ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3) на прохання його дітей зводити їх до туалету о 15 год. 25 хв. зупинився на Привокзальній площі біля інших припаркованих транспортних засобів.

Повернувшись, ОСОБА_1 не знайшов свого автомобіля на місці його паркування. Після пошуків автомобіля він зателефонував за номером 102 о 15 годині 40 хвилин, щоб повідомити про викрадення. Диспетчер йому передзвонила о 15 годині 44 хвилин і повідомила, що автомобіль був евакуйований на штрафну площадку за адресою: вулиця Тираспольська, 31 а.

Задовольняючи позовні вимоги та закриваючи провадження у адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржувані дії та рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що вчинено дії та прийнято рішення незаконно, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою про адміністративне правопорушення серії АР № 642531 від 23.08. 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що позивач на транспортному засобі здійснив зупинку в м. Одеса, Привокзальна площа на перехресті з круговим рухом, чим заважав іншим учасникам дорожнього руху.

Позивача оскаржуваною постановою притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позивач здійснив зупинку безпосередньо на перехресті за адресою м. Одеса, Привокзальна площа і створив суттєву перешкоду для дорожнього руху, чим порушив пункти 15.10 «д» та 15.9 «г» Правил дорожнього руху України.

Проте, постанова про адміністративне правопорушення серії АР № 642531 від 23.08. 2017 року не містить посилань на пункти Правил дорожнього руху, які, на думку відповідача-3, позивачем було порушено.

Колегія суддів також зазначає, що постанова, оскаржувана позивачем, не містить відомостей про місце вчинення правопорушення, оскільки у ній не зазначено на перехресті доріг яких вулиць відбулася така зупинка.

Роздруківка із зображенням картографічних даних Привокзальної площі свідчить про те, що до Привокзальної площі примикають декілька вулиць.

При цьому, згідно наданих відповідачем матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких було прийнято оспорюване рішення, будь-яка схема розташування транспортного засобу позивача працівниками поліції не складалася.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідачем було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року.

Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року огляд та тимчасове затримання транспортного засобу було здійснено у зв'язку з порушенням позивачем п.15.10 «д» ПДР на підставі ст. 265-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху, або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122 5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132 1, 206 1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, доказів того, що розміщений позивачем транспортний засіб суттєво перешкоджав дорожньому руху, або був розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю відповідачем не надано.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року також не містить відомостей на перехресті доріг яких вулиць відбулася зупинка автомобіля позивача. Надана відповідачем фотокартка паркування евакуйованого автомобіля позивача зображення перехрестя не містить.

З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2017 року слідує, що під час його складання були присутні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, до вказаного акту працівниками відповідача додано пояснення вказаних свідків щодо порушення ПДР.

Проте, такі пояснення колегія суддів до уваги не бере з огляду на те, що пояснення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складені на заготовленому печатному бланку, а не написані ними власноруч. З пояснень ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слідує, що припаркований автомобіль позивача заважав іншим транспортним засобам, проте не конкретизовано яким саме. При цьому, у вказаних поясненнях ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначено різні адреси місця знаходження припаркованого автомобіля позивача.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП України є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржувана постанова містить графу для зазначення доказів, що до неї додаються, яка не містить посилань на будь-які докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження здійснення позивачем зупинки на перехресті доріг за адресою м. Одеса, Привокзальна площа, що суттєво заважала дорожньому руху.

Враховуючи, що обов'язковими умовами можливого затримання транспортного засобу у відповідності до приписів ст. 265-2 КУпАП є наявність підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП та лише за умови перешкоджання транспортного засобу дорожньому руху, або його розміщення на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, а відповідачем існування таких обставин не доведено, то колегія суддів приходить до висновку, що затримання транспортного засобу позивача та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик відповідачем було вчинено протиправно.

Оскільки відповідачем не надано доказів в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, то колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії АР № 642531 від 23.08. 2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи протиправність оскаржуваної постанови АР № 642531 від 23.08. 2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, то за приписами ч.3 ст.286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо стягнення з Управління патрульної поліції м. Одеса на користь ОСОБА_1 2000 гривень моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач в обґрунтування позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди зазначив, що про евакуацію автомобіля позивач повідомлений не був, повернувшись на місце паркування автомобіля і не знайшовши свій автомобіль позивач зазнав хвилювань. Евакуація автомобіля позивача призвела до порушення його нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, позивачу довелося розшукувати свій автомобіль, він телефонував за номером 102. Позивач зазначив, що в евакуйованому автомобілі перебували речі, кошти та документи позивача та його сім'ї, що його з дружиною та дітьмі поліція залишила на ж/д вокзалі без можливості існування, чим було завдано йому моральні страждання.

Враховуючи що, транспортний засіб позивача відповідачем було затримано та евакуйовано протиправно за відсутності позивача, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у зв'язку з затриманням транспортного засобу позивач зазнав моральних страждань та був вимушений змінити свої життєві плани, а тому колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про стягнення з Управління патрульної поліції м. Одеса на користь ОСОБА_1 2000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.05.2018 по справі № 536/1529/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.М. Мінаєва