Справа № 802/2017/17-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2017/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

12 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Платашем В.О.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Пенькас В.М.

третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року (м. Вінниця, 07 травня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № 8044-13 від 06.06.2017 про нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 26957,59 грн.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу

Позивач та його представник, а також третя особа просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 02 липня 2015 року Вінницько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області 43 сесії 6 скликання прийнято рішення "Про встановлення на території Вінницько-Хутірської сільської ради Податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затвердження Порядку його справляння за 2016 рік", яким визначено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно вказаного рішення сільської ради, у 2016 році ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб становить 0,15 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на ' січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Згідно п. 4 Рішення 43 сесії 6 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02.07.2015, останнє набрало законної сили 01.01.2016.

Також, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності №2651 від 22.08.2005 за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, загальна площа якого за технічним паспортом від 01.04.2005 року зі змінами станом на 10.10.2005 року складає 710,3 кв.м.

В свою чергу, 06 червня 2017 року ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідно до даних ІС "Податковий блок", було сформовано податкове повідомлення-рішення №8044-13, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 26957,59 грн., з яких 25000 грн., нараховані позивачу у зв'язку з тим, що у його власності перебуває житлова нерухомість загальною площею будинку більше 500 кв.м.

Позивач із відповідним рішенням суб'єкта владних повноважень не погодився, в зв'язку з чим 07.08.2017, керуючись ст. 266.7.3 ст. 266 ПК України, звернувся до ГУ ДФС у Вінницькій області з заявою про проведення звірки даних та анулювання податкового повідомлення-рішення № 8044-13 від 06.06.2017.

Того ж дня, позивач звернувся до ДФС України з скаргою на податкове повідомлення-рішення № 8044-13 від 06.06.2017.

Під час розгляду скарги на ППР № 8044-13 від 06.06.2017 ДФС України прийняло рішення від 16.08.2017 за № 10504/К/99-99-11-02-01-14, яким повідомила позивачу та ГУ ДФС у Вінницькій області про продовження строку розгляду скарги до 06.10.2017 року (включно). Також повідомила, що розгляд скарги на зазначене ППР відбудеться 01.09.2017 об 11:00 год. за адресою: м. Київ, Львіська площа, 6, 8.

В подальшому, за наслідком розгляду скарги позивача ДФС України, керуючись главою 4 ПК України, було прийнято рішення від 02.10.2017 за №12950/К/99-99-11-02-01-14, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення № 8044-13 від 06.06.2017.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № 8044-13 від 06.06.2017, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, так як було порушено порядок визначення об'єкту оподаткування.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 226.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Так, відповідно до даних ІС «Податковий блок» у власності позивача з 01.04.2005 перебуває житловий будинок загальною площею 710,3 м. кв., житловою площею 119,1 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищезазначеної інформації фізичній особі ОСОБА_2 сформовано податкове повідомлення - рішення від 06.06.2017 р. №8044-13. Ставка податку застосовувалась згідно рішення Вінницько-Хутірської сільської ради від 02.07.2015 року в розмірі 0,2%.

Сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки обчислена з врахуванням абз. 2 пп. 266.4.2 ст. 266 та пп. г) п.п. 266.7.1, ст. 266 ПК України - без пільги в розмірі 120 м. кв. та зі збільшенням суми податку з урахуванням пп. «ґ» п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - „г" цього підпункту, на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку) та складає 26957,58 грн.

Розрахунок податку: 710,3 * 1378*0,2%+25000=26957,58 грн.

Під час розгляду справи судом з'ясовано, що право власності на житловий будинок позивач оформив ще у 2005, тобто до запровадження Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в свою чергу перший запис в реєстрі датований 27.07.2017 за № 21601213. Таким чином, на час прийняття оскарженого ППР відповідач не міг скористатись зазначеними в реєстрі відомостями, так як останні були в ньому відсутні.

При цьому, оскаржене ППР прийнято контролюючим органом на підставі свідоцтва на право власності № 2651 від 22.08.2005, житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності. У зазначеному свідоцтві не міститься інформація про те, що даний об'єкт належить позивачу на праві спільної сумісної власності.

Тому, на підставі вищезазначеної інформації позивачу сформовано податкове повідомлення - рішення від 06.06.2017 № 8044-13, з урахуванням п.п. «ґ» п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до пп. "а" - „г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Дана норми визначає два джерела отримання відомостей про об'єкт оподаткування - данні з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей або оригінали відповідних документів платника податків.

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2017 року № 93076149 на підставі Договору від 27.07.2017 року про поділ спільного майна подружжя житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу з часткою власності 1/2. Однак зазначені обставини не звільняють позивача від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік та можуть бути враховані при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ) задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 вересня 2018 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.