Справа № 442/3936/17
Суддя: Нагірна О. Б.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/3936/17
Провадження №2-а/442/12/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Нагірна О.Б. ,

за участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі справу №442/3936/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання до вчинення дій,

учасники справи

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

26.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.05.2018 року просить:

- визнати протиправним і скасувати підпункт 4.1 пункту 4 рішення Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок , у затвердженні проекту відведення та надання в оренду земельної ділянки,у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості);

- зобов'язати Дрогобицьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2014 щодо виділення земельної ділянки орієнтованою площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вулиці Парковій в кварталі і кварталі території вулиці П. Орлика в місті Дрогобичі;

- зобов'язати Дрогобицьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 гектара для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на вулиці Парковій в кварталі території вулиці П. Орлика в місті Дрогобичі;

- зобов'язати Дрогобицьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарськи будівель та споруд на вулиці Парковій в кварталі території вулиці П. Орлика в місті Дрогобичі;

- зобов'язати Дрогобицьку міську раду подати до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звіт про виконання постанови суду в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на вулиці Парковій в кварталі території вулиці П. Орлика в місті Дрогобичі та в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на вулиці Парковій в кварталі території вулиці П. Орлика в місті Дрогобичі в місячний строк з часу набрання постановою законної сили.

- визнати незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 03.10.2017 року №871 « Про затвердження « Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі вулиці Паркової у місті Дрогобичі».

В обґрунтування позову покликається на те, що 15.02.2013 року вона звернулася до Дрогобицької міської ради з завою про виділення їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га на вул. Парковій, що в кварталі індивідуальної житлової забудови території вул. С.Наливайка в місті Дрогобичі. 14.03.2014 подала ще одну заяву доповнення , яку просила долучити до попередньої заяви, де уточнила зміни щодо місця розташування земельної ділянки , яку бажає отримати безоплатно з кварталу по вул. С.Наливайка на квартал території вул. П. Орлика в м. Дрогобичі. Ці два клопотання вона подала одночасно в один день, а саме 13.05.2014 року, з метою їх одночасного розгляду та для того, щоб отримати ці земельні ділянки одним масивом.

26.06.2014 року Дрогобицька міська рада прийняла рішення №1385 «Про відмову в передачі в оренду та у власність земельних ділянок підпунктом 1.1. пункту 1, яким відмовила позивачці в наданні безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. у кварталі території вул. ОСОБА_4 Паркова для будівництва житлового будинку.

Таке рішення Дрогобицької міської ради від 26.06.2014 року №1385 вона оскаржила до Дрогобицького міськрайонного суду, який постановою від 10.12.2014 року по справі №442/7120/14-а її позов задовольнив частково. Суд визнав протиправним та скасував підпункт 1.1. пункту 1 рішення Дрогобицької міської ради від 26.06.2014 року №1385. Львівський апеляційний адміністративний суд (який розглядав апеляційну скаргу на таку постанову) постановою від 09.02.2015 крім цього, ще й зобовязав Дрогобицьку міську розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2014 щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд із земель комунальної власності.

На виконання такої постанови Львівського апеляційного адміністративного суду та вимоги державного виконавця, міська рада повторно розглянувши її заяву від 14.03.2014 року, 20.12.2016 року прийняла рішення №528 « Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки , у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», п.4.1 п.4 - відмовила у наданні безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв м на території кварталу вул. П. Орлика на вул. Парковій. При цьому відповідач - Дрогобицька міська рада жодних законних підстав для відмови не зазначила, чим порушила вимоги ч.7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 ЗК України.

Разом з тим, вона має статус ветеран праці і за п.7 ч.1 ст. 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» має переважне право на відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, а тим більше, якщо такі вільні є на території міста Дрогобича, про що в свою чергу свідчить відповідь Відділу містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради від 26.02.2014 року №130. Зокрема, в такій відповіді вказано, що на спірну земельну ділянку, яку вона просить надати, є передбачений Генеральний план та План зонування території міста Дрогобича для індивідуального житлового будівництва.

Для виділення їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Парковій в кварталі території вул. П. Орлика наявність двох планів є достатньою обставиною, оскільки у неї є потреба побудувати житловий будинок площею до 300 кв.м. не більше двох поверхів.

Також звертає увагу, що вул. Паркова в даний час існує і вона вже забудована зі сторони непарних номерів будівників, а вона просить надати земельну ділянку на протилежній вільній стороні цієї вулиці.

Враховуючи тривалість порушення Дрогобицькою міською радою її права на земельну ділянку, а саме більше чотирьох років, вважає, що з метою захисту її прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування - Дрогобицької міської ради, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, виникає необхідність просити суд вирішити спірне питання, віднесене у галузі земельних відносин до компетенції органу місцевого самоврядування, по суті та зобов'язати Дрогобицьку міську раду надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 гектара для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Ухвалою судді від 18.09.2018 відкрито провадження в справі.

15.12.2017 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.

У відповідності до п.10 Розділу VII Перехідних Положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 12.02.2018 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. призначено підготовче засідання. Зобовязано відповідача не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання опублікувати оголошення щодо оскарження нормативно-правового акта (рішення Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 року № 528 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» у виданні, в якому оскаржуваний нормативно-правовий акт був оприлюднений з дотриманням вимог ст. 264 КАС України.

Ухвалою суду від 26.03.2018 повторно зобовязано відповідача опублікувати оголошення щодо оскарження нормативно-правового акта.

Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, де просив відмовити в задоволенні позову повністю через його безпідставність. Позивачем подано відповідь на відзив, де остання просить відхилити відзив Дрогобицької міської ради на позовну заяву, а її позов задовольнити у повному обсязі.

Позивачка та її представник у вступному слові позовні вимоги підтримала та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просили задовольнити.

Представник відповідача у вступному слові позову не визнав, заперечив через його безпідставність.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що позов слід задоволити частково.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст. 5 КАС України).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10.12.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі №442/7120/14-а, винесено постанову, якою адміністративний ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради задоволено - визнано протиправним та скасовано підпункт 1.1. пункту 1 рішення Дрогобицької міської ради за №1385 від 26.06.2014 року «Про відмову в передачі в оренду та у власність земельних ділянок»

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2014 апеляційну скаргу задоволено частково , постанову в частині відмови в позові скасовано та в цій частині позов задоволено, зобов»язано Дрогобицьку міську розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2014 щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд із земель комунальної власності. В решті без змін. Постанова вступила в законну силу.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що має місце у даному випадку.

Тому слід взяти до уваги обставини, які встановлені даною постановою. Так, рішенням Дрогобицької міської ради від 26.06.2014 року №1385 «Про відмову в передачі в оренду та у власність земельних ділянок підпунктом 1.1. пункту 1 відмовлено позивачці в наданні безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. у кварталі території вул. ОСОБА_4 Паркова для будівництва житлового будинку ( суперечить Положенню «Про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», прийнятим рішенням Дрогобицької міської ради №638, від 29.05.2012 року ) - а.с.74.

Рішенням прийнятим Дрогобицькою міською радою в межах процедури виконавчого провадження №42145224 відділу ПВР ДВС ГУЮ у Львівській області при примусовому виконанні виконавчого листа №442/6434/13-а. 2-а/442/311/2013, виданого 13.02.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом про зобов'язання Дрогобицьку міську раду в місячний строк розглянути на сесії заяву ОСОБА_1 від 15.02.2013 року з постановленням відповідного рішення за результатами розгляду заяви відмовлено ОСОБА_1 в наданні безоплатно у власність земельної ділянки.(а/с 78).

Також в межах розгляду справи №442/7120/14-а встановлено, що оскаржуване рішення «Про визнання протиправним та скасування підпункту 1.1 пункту 1 рішення Дрогобицької міської ради від 26.06.2014 року №1385, визнання незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 року №638, та зобовязання до вчинення дій», було прийнято на підставі опротестованого в подальшому «Положення «Про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», затвердженого рішенням від 29.05.2012 року №638 (а/с 79).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 року визнано незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 року №638 «Про затвердження Положення «Про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» в частині обов'язкової вимоги внесення пайових коштів від особи, жадаючої надання земельної ділянки.

Судовим рішенням в адміністративній справі від 03.04.2015 року встановлено незаконність та не чинність рішення Дрогобицької міської ради від 28.05.2012 року №1369 яка набрала законної сили, а відтак обставина щодо незаконності та нечинності вказаного рішення у даній справі не підлягає доказуванню (участь бере одна і та сама особа - Дрогобицька міська рада, щодо якої встановлено ці обставини). Також підпункт 2.1. пункту 2. «Положення», затвердженого рішенням Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 року № 638 суперечить нормам статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, вказано, що підпункт 2.1. пункту 2., підпункт 4.2. пункту 4., підпункт 6.2. пункту 6 «Положення «Про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» затверджене рішенням Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 року № 638 суперечать чинному законодавству України, а саме: частині 2 статті 19 Конституції України; частині 7 статті 118, частинам 2 і 3 статті 123 Земельного кодексу України; частині 3 статті 33, статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». При таких обставинах позов у частині визнання рішення Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 року №638 незаконним та нечинним було задоволено.

Відповідно до частини 1 та 2статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно пункту «в» та «г» частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У абзаці 1 частини 7 статті 118 ЗК України закріплено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В свою чергу, із положень статті 79-1 Земельного кодексу України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що для передачі земельної ділянки у власність особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 122 органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови.

Такий висновок також узгоджується з положеннями статті 50 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Стаття 25 Закону України «Про землеустрій» визначає види документації із землеустрою, до яких, крім проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, належать, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Частиною другою статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є тотожнім з наданням земельної ділянки у власність, оскільки, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її з власність.(див. правову позицію, висловлену Верховним Судом України, зокрема у постанова; від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13, від 11 жовтня 2016 року у справі № 21-1565а16)

Оскільки відмова Дрогобицької міської ради у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок не ґрунтується на нормах закону, вона вважається протиправною, що є належною підставою для задоволення позовних вимог а цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не надав доказів правомірності своєї відмови.

Оскільки Дрогобицькою міською радою безпідставно відмовлено позивачу у наданні вказаної у рішенні земельної ділянки, чим порушено норми чинного законодавства, то з метою належного захисту порушених прав позивача, які передбачені і гарантовані їй Конституцією України, Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», необхідно визнати протиправним та скасувати відмову їй в наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і в указаному бажаному місці.

Також позивач не погоджується із рішенням Дрогобицької міської ради «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі Паркової» №871 від 03.10.2017, нормами якого визначається порядок набуття громадянами права на одержання земельної ділянки для здійснення індивідуального житлового будівництва на вул..Парковій, на якій позивач бажає одержати земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, госпродарстких будівель та споруд та для будівництва індивідуального гаража, оскільки його вимоги не узгоджуються та суперечать нормам ст.14, ч.2 ст.19 Конституції України, ч.6 та ч.7 ст.118, ч.2 та ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, статей 30 та 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не врегульовують питання надання у власність земельних ділянок для будівництва індивідуального гаража, пільг для ветеранів праці та дітей війни.

Рішенням XХVII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №871 від 03.10.2017 з метою врегулювання порядку надання земельних ділянок громадянам у м.Дрогобичі, враховуючи рекомендації постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин (протоколи №74 від 14.09.2017), керуючись ст..ст.12, 116, 118 Земельного кодексу України, та відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» у відведеному кварталі забудови, у якому планується проводити роботи з проектування та забудови інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до Детального плану території АДРЕСА_2, згідно з Додатком.

Позивач, вважаючи рішення суб»єкта владних повноважень за наслідками розгляду її клопотань та рішення про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» протиправними, звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Оскільки рішення Дрогобицької міської ради ХХУІІ сесії сьомого скликання від 03.10.2017 року №871, яким затверджено Положення «Про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» у відведеному кварталі забудови, в якому планується проводити роботи з проектування та забудови інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до Детального плану території в районі Паркової у місті Дрогобичі, згідно з Додатком №1, то таке не може бути предметом оскарження в рамках даної адміністративної справи, оскільки прийняте фактично через сім місяців після прийняття оскаржуваних рішень про відмову в виділенні позивачці земельних ділянок, дія такого не поширювалась на правовідносини, що виникли до введення його в дію.(а/с 121-123).

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то така вимога не може буди задоволена.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, мають перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У Дрогобицької міської ради наявні повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність та у користування для всіх потреб, однак, це повинно відбуватися, зокрема, із дотриманням вимог чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом та пропорційно.

Відповідач за результатами розгляду заяв позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення конкретної земельної ділянки, зобов'язаний був або прийняти рішення, яким надати дозвіл на розроблення такого проекту землеустрою або надати позивачу мотивовану (із зазначенням конкретних причин) відмову у його наданні.

Відповідач не надав мотивовану відмову у зв'язку з чим, належним способом захисту та відновлення порушеного права позивача є саме визнання такого рішення протиправним та зобов'язання розглянути заяви з обґрунтованою відмовою.

Одночасно, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Тобто, дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення.

Дрогобицька міська рада при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наділена дискреційними повноваженнями, а тому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний самостійно прийняти рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що так як відповідач у встановлений законодавством спосіб не розглянув заяву позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передання у користування, суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача у встановлений чинним законодавством термін надати позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок позивачу слід відмовити.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суду України, яка викладена у постанові від 14 березня 2017 року у справі № 800/323/16.

Крім того слід зазначити про безпідставність покликань позивача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №522/17384/16-а, оскільки обставини справи, оцінку яким надано Верховним судом у даному рішенні, не є аналогічними за змістом обставинам, встановленим судом в межах спірних правовідносин, що виникли між ОСОБА_1 та Дрогобицькою міською радою.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати приймаються на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 139, 241-246, 250, 255,382 КАС України, суд,-

ухвалив :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати підпункт 4.1. пункту 4 рішення Дрогобицької міської ради від 20 грудня 2016 року № 528 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо відмови у передачі безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_1.

Зобов'язати Дрогобицьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель по вул..Парковій в кварталі території вулиці Пилипа Орлика в м.Дрогобичі.

Зобов'язати Дрогобицьку міську раду подати до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звіт про виконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул..Парковій в кварталі території вулиці Пилипа Орлика в м.Дрогобичі, в місячний строк з часу набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного адміністративного суду Львівської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 вересня 2018 року.

Суддя Нагірна О.Б.