Справа № 0440/5005/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Справа №0440/5005/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідча: ОСОБА_3 Нагорний Б.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000118/04-36-40-06/253144 від 23.05.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2018р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 23.05.2018р. №000118/04-36-40-06/253144 стосовно позивача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі матеріалів правоохоронних органів (протоколу про адміністративне правопорушення від 28.02.2018р. серії ГП №162441) відповідачем за оспорюваним рішенням до позивача були застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за реалізацію тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років та у розмірі 17000 грн. - за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Позивач не погоджується із наведеним вище рішенням про застосування до неї штрафу, вважає, що перевірка відповідачем фактично не проводилась, а тому оспорюване рішення прийняте на підставі неналежних доказів посилаючись на те, що вона здійснює господарську діяльність в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, зокрема, продуктами харчування та безалкогольними напоями, роздрібна торгівля спиртними напоями та тютюновими виробами нею не здійснюється, оскільки відсутні відповідні ліцензії на таку торгівлю. 28.02.2018р. стосовно продавця магазину ОСОБА_6 працівниками правоохоронних органів складено адміністративний протокол за продаж тютюнових виробів неповнолітній особі у магазині по АДРЕСА_1, проте 16.03.2018р. адміністративною комісією при виконкомі Солонянської селищної ради розглянуті матеріали стосовно ОСОБА_6 за порушення ч.2 ст.156 КУпАП за результатами якого справу закрито за відсутності події та складу правопорушення в діях особи, дана постанова оскаржена не була. Відносно позивача працівниками поліції адміністративний матеріал не складався, перевірка не проводилась, огляд місця події для встановлення наявності у магазині тютюнових виробів не проводився та тютюнові вироби не вилучалися про що зроблено відмітку в протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення від 28.02.2018р. складено стосовно ОСОБА_6, яка не є суб'єктом господарювання. За викладеного, позивач вважає, що відповідачем прийнято оспорюване рішення без проведення перевірки та без складання акту перевірки, стягнення застосовано на підставі матеріалів правоохоронних органів, які є неналежними доказами (за відсутності факту події адміністративного правопорушення) та надання правоохоронними органами недостовірної інформації, а тому вважає оспорюване рішення протиправним. Окрім того, позивач посилається і на те, що оспорюване рішення відповідачем у встановленому порядку їй не вручалось та поштою не направлялось у порушення Порядку №790. Представник позивача у своїх усних поясненнях зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 позивач не здійснює господарської діяльності, а у вказаному магазині здійснює свою діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_7 у якого і працювала продавець ОСОБА_6 згідно трудового договору від 15.02.2018р., яка не була оформлена офіційно, а трудові відносини з нею ОСОБА_7 були оформлені лише 04.06.2018р. згідно копії наданої трудової книжки ОСОБА_6

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у відзиві на позов просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що підставою для прийняття оспорюваного рішення були матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавства та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на підставі яких і були застосовані до позивача штрафні санкції виходячи з вимог абз.3 п.5 Порядку №790, при цьому, відповідач зазначає, що документів, які надійшли до відповідача було достатньо для прийняття оспорюваного рішення, так як за наведеними матеріалами був виявлений факт порушення правил торгівлі тютюновими виробами працівницею магазину «ПП ОСОБА_5» гр. ОСОБА_6 неповнолітній ОСОБА_8, а саме: 2 пачок цигарок «Rothmans Royals» на загальну суму 53 грн. Представник відповідача вказує на те, що позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №58 від 14.02.2017р. проте за місцем здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2, кафе, а тому представник відповідача вважає правомірним застосування до позивача штрафу у загальному розмірі 23800 грн. за оспорюваним рішенням. Також представник відповідача посилається і на те, що саме до повноважень контролюючого податкового органу належить право застосування фінансових санкцій згідно до вимог ст.17 Закону №481/95-ВР та Порядку №790. Щодо складу правопорушення, то представник відповідача вважає, що не має преюдиційного значення для вирішення даної справи факт того, що гр.ОСОБА_6 не є працівником підприємства торгівлі ФОП ОСОБА_5 згідно постанови №5 від 16.03.2018р., оскільки факт продажу цигарок гр. ОСОБА_6 підтверджено згаданою постановою, а відсутність оформлених між ними трудових відносин не спростовує факту реалізації цигарок неповнолітній особі та свідчить ще й про порушення позивачем норм трудового законодавства, а оскільки факт продажу цигарок відбувся у місці здійснення позивачем підприємницької діяльності, саме позивачем, яка була зобов'язана забезпечити відповідні умови для унеможливлення порушення Закону №481/95-ВР застосування до позивача штрафу вважає обґрунтованим. У додаткових поясненнях представник відповідача зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення згідно до вимог ч.1 ст.254 КУпАП складається не пізніше 24 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. 28.02.2018р. із пояснень працівника поліції ОСОБА_9, яка склала протокол, встановлено, що на території ліцею ДП ТНЗ «Солонянського професійного аграрного ліцею» під час навчального процесу було виявлено вживання тютюнових виробів неповнолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_8, які надали пояснення, що придбали тютюнові вироби 18.02.2018р. приблизно о 12.45 год. в магазині за адресою: АДРЕСА_1 в магазині продукти «ПП ОСОБА_5», цього ж дня, 28.02.2018р. було виявлено особу, яка вчинила продаж тютюнових виробів (гр.ОСОБА_6.) на робочому місці за вказаною адресою, у якої були відібрані пояснення та яка підтвердила факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі. Окрім того, представник відповідача просить взяти до уваги, що у лютому 2018р. гр. ОСОБА_6 офіційно у ФОП ОСОБА_7 не працювала, була оформлена офіційно лише 01.06.2018р. відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 за червень 2018р.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 17.09.2018р.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.

28.02.2018р. інспектором ЮП Солонянського ВП, лейтенантом поліції ОСОБА_9 на територію ліцею ДП ТНЗ «Солонянський професійний аграрний ліцей» під час навчального процесу було виявлено вживання тютюнових виробів неповнолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та під час отримання від вказаних осіб пояснень, було встановлено, що тютюнові вироби, а саме: дві пачки цигарок «Rothmans Royals» на загальну суму 53 грн. неповнолітній особі - ОСОБА_8 2001р.народження, які були придбані 18.02.2018р. приблизно о 12:45 год. в магазині продукти «ПП ОСОБА_5» за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується змістом письмових пояснень неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (а.с.43-44).

Цього ж дня, 28.02.2018р. в магазині «ПП ОСОБА_5» за адресою: АДРЕСА_1 на робочому місці було виявлено особу, яка вчинила продаж тютюнових виробів вищенаведеним неповнолітнім особам - ОСОБА_6, яка надала письмові пояснення та підтвердила факт продажу нею 2 пачок цигарок «Rothmans Royals» на загальну суму 53 грн. 18.02.2018р. близько 12:45 год., при цьому, свою провину визнала повністю, що підтверджується копією відповідних пояснень (а.с.42).

Згідно зібраних документів, 28.02.2018р. вищенаведеним працівником правоохоронного органу стосовно встановленого факту продажу тютюнових виробів неповнолітній особі відносно продавця магазину «ПП ОСОБА_5» гр.ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі п.2 ст.156 КУпАП, що підтверджується його копією (а.с.12).

16.03.2018р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Солонянської селищної ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 28.02.2018р. відносно ОСОБА_6 за результатами розгляду якої було встановлено факт продажу ОСОБА_6 18.02.2018р. близько 12:45 год. в АДРЕСА_1 тютюнових виробів - двох пачок цигарок «Rothmans Royals» на загальну суму 53 грн. неповнолітній ОСОБА_8 2001 року народження в магазині «ПП ОСОБА_5», при цьому, встановлено, що ОСОБА_6 не є працівником підприємства торгівлі у зв'язку з чим було закрито провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП (відсутність події та складу правопорушення), що підтверджується копією постанови №5 від 16.03.2018р. (а.с.14).

У подальшому, вищенаведені матеріали правоохоронних органів направлені до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі яких останнім 23.05.2018р. було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000118/04-36-40-06/253144 за яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 був застосований штраф за реалізацію тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років - у розмірі 6800 грн.; за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами - у розмірі 17000 грн., що підтверджується відповідною копією рішення (а.с.4).

Позивач не погоджується із вказаним рішенням, просить його визнати протиправним та скасувати посилаючись на те, що вказане рішення прийнято без проведення відповідачем фактичної перевірки, на підставі неналежних доказів, вказане рішення не направлялося відповідачем позивачеві у порядку, встановленому чинним законодавством, при цьому, позивач у позові, підписаному позивачем особисто, зазначає, що вона здійснювала підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1, проте її представник позивача стверджував у судовому засіданні, що позивач за наведеною адресою не здійснювала підприємницьку діяльність, у даному приміщенні здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_7 про що зазначив в усних поясненнях представник позивача.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини та відповідальність суб'єктів господарювання у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, порядок їх оптової та роздрібної торгівлі врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Так, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим і плодовим, сиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст.17 вказаного вище Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, а саме:

- оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються, зокрема, органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України - ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок №790), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону та пунктом 3 якого передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, законом запроваджено в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Ця вимога спонукає суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Разом з тим, матеріалами правоохоронних органів 28.02.2018р. зафіксовано факт продажу 18.02.2018р. неповнолітній особі - ОСОБА_8 2001 року народження двох пачок тютюнових виробів «Rothmans Royals» на загальну суму 53 грн. продавцем ОСОБА_6, яка знаходилася на своєму робочому місці в магазині «ПП ОСОБА_5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 12,47).

Факт продажу двох пачок тютюнових виробів неповнолітній особі - ОСОБА_8 продавцем магазину «ПП ОСОБА_5», що розташований по АДРЕСА_1 також підтверджується і копіями пояснень неповнолітніх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_10, а також копією пояснення самої продавця магазину «ПП ОСОБА_5» ОСОБА_6, яка визнала факт продажу вказаній неповнолітній особі двох пачок тютюнових виробів про що свідчить зміст її пояснень наявних у справі (а.с.42).

Також факти здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується і самою позивачкою, яка у позові зазначила, що саме вона здійснює господарську діяльність у вказаному магазині, зокрема здійснює торгівлю продуктами харчування та безалкогольними напоями, вказаний позов підписаний особисто позивачем (а.с. 8).

Також і встановлено факт реалізації тютюнових виробів без відсутності у позивача відповідної ліцензії.

З аналізу наведених норм чинного законодавства та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що позивачем як суб'єктом господарювання, яка здійснює свою господарську діяльність з продажу продуктів харчування та безалкогольних напоїв у магазині «ПП ОСОБА_5» за адресою: АДРЕСА_1 (даний факт підтверджено особисто позивачем у позові) не дотримано відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відповідно, продаж тютюнових виробів без наявності ліцензії продавцем ОСОБА_6 у магазині «ПП ОСОБА_5» неповнолітній особі - ОСОБА_8 2001 року народження призвело до порушення позивачем як суб'єктом господарювання заборон щодо продажу неповнолітнім особам тютюнових виробів, встановлених ст.15-3, ст.17 Закону №481/95-ВР, без наявності відповідної ліцензії у суб'єкта господарювання за що передбачена відповідальність саме яка покладається законом на суб'єктів господарювання.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, позивачем та його представником у ході судового розгляду даної справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про протиправність оспорюваного рішення з урахуванням встановлених судом обставин щодо встановленого факту продажу у її магазині тютюнових виробів неповнолітній особі, який визнаний продавцем магазину ОСОБА_6 та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини.

Відповідної ліцензії на право продажу тютюновими виробами за адресою господарської діяльності - АДРЕСА_1 позивачем суду також не надано.

Судом критично надається оцінка доводам представника позивача стосовно того, що позивач не здійснювала підприємницької діяльності у магазині «ПП ОСОБА_5» за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вказані доводи спростовуються змістом позову позивача, яка особисто у підписаній нею позовній заяві до суду зазначила, що саме вона здійснює господарську діяльність з реалізації продуктів харчування та безалкогольних напоїв за наведеною адресою (а.с.8).

При цьому, заперечуючи факт здійснення позивачем господарської діяльності у магазині по АДРЕСА_1 представник позивача, який є професійним адвокатом, незалежно від того, що позивач у позові сама зазначала та визнала факт того, що вона здійснює підприємницьку діяльність саме за вказаною адресою, адвокат ОСОБА_3 на підтвердження свого доводу жодних доказів на обґрунтування вказаного суду не надав, що може свідчити про недотримання представником позивача як адвокатом ст. 7 Правил професійної етики, затверджених звітно-виборним з'їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017р., якою передбачено, що адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення в якості належного доказу твердження представника позивача про те, що у вказаному приміщенні здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_7, оскільки жодними наданими документами вказана інформація не підтверджена.

Так, надана представником позивача в якості доказу здійснення підприємницької діяльності саме ФОП ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №327979 від 03.06.2003р. не може служити належним доказом наведених обставин, оскільки вказаний документ не містить відповідної інформації, яка б підтверджувала такі обставини (а.с.87).

Також і не може бути належним доказом у даній справі факт того, що продавець ОСОБА_6 18.02.2018р. була працівником саме у ФОП ОСОБА_7 згідно трудового договору від 15.02.2018р., оскільки вказаний факт спростовується інформацією копії трудової книжки ОСОБА_6 та копією податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них доходу за лютий 2018р. у яких відсутній запис щодо перебування вказаної особи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 у лютому 2018р. та останній не нараховував, не сплачував за неї сум податків, встановлених законом у спірний період (а.с.83-85).

Окрім того, є безпідставними та необґрунтованими і твердження позивача про те, що позивача не може бути притягнуто до відповідальності за вищенаведене порушення законодавства з підстав того, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітетові Солонянської селищної ради №5 від 16.03.2018р. стосовно ОСОБА_6 (продавця згаданого вище магазину) провадження у адміністративній справі закрито на підставі ст.247 КУпАП (відсутність подій та складу правопорушення) внаслідок того, що остання не є працівником підприємства торгівлі, з огляду на те, що вказана постанова не має преюдиційного значення для вирішення даного спору у розумінні ч.6, ч. 7 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

При цьому, враховуючи наведене та вказану норму, при вирішенні даної справи судом враховується і те, що встановлений вищевказаною постановою адмінкомісії факт того, що ОСОБА_6 не є працівником підприємства торгівлі, не спростовує жодним чином факту здійснення продажу останньою на своєму робочому місці 18.02.2018р. тютюнових виробів без відповідної ліцензії (що є сферою контролю саме позивача як суб'єкта господарювання) та продаж таких тютюнових виробів неповнолітнім особам (вказаний факт продажу був визнаний продавцем ОСОБА_6 згідно її письмових пояснень) в порушення норм чинного законодавства щодо заборони продажу тютюнових виробів і алкогольних напоїв неповнолітнім особам та без наявності відповідної ліцензії, а відповідно, закриття адміністративної справи з вищенаведених підстав стосовно ОСОБА_6 і не може бути підставою для звільнення від відповідальності суб'єкта господарювання - позивача.

Що стосується тверджень представника позивача стосовно того, що оспорюване рішення прийняте без проведення фактичної перевірки, без складання акту перевірки, без огляду місця події, без вилучення тютюнових виробів, то вказані твердження є безпідставними і необґрунтованими, оскільки оспорюване рішення прийнято не за результатами перевірок контролюючими органами, що передбачають проведення перевірки, а за матеріалами правоохоронних органів, що відповідає вимогам п.5 Порядку №790.

Щодо не направлення на адресу позивача оспорюваного рішення, то вказані доводи позивача та його представника спростовуються наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку про направлення спірного рішення позивачеві від 23.05.2018р., поштового повідомлення про отримання позивачем 26.05.2018р. оспорюваного рішення та копією скріншоту відстеження «Укрпошти» що свідчить про вручення позивачеві рішення 26.05.2018р. (а.с.58-60).

Таким чином, представником відповідача у ході судового розгляду справи було надано достатньо доказів на наведено підстав, які свідчать про обґрунтованість прийняття оспорюваного рішення з урахуванням вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті вищевказаного рішення відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому підстави для визнання протиправним вказаного вище оспорюваного рішення у адміністративного суду відсутні.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб'єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000118/04-36-40-06/253144 від 23.05.2018р. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 24.09.2018р.

Суддя С.О. Конєва