Справа № 757/5016/17-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2018 року

Київ

справа №757/5016/17-а

адміністративне провадження №К/9901/22916/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 757/5016/17-а

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Погожевського Володимира Вікторовича

про визнання дії протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Троян Н.М., суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.),

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Погожевського В.В. (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 588573 від 04 січня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення, складену відносно позивача;

- справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача відповідачем протиправно винесено постанову про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

14 липня 2017 року Печерський районний суд м. Києва вирішив:

- адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково;

- скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Погожевського В.В. № АР 558573 від 04 січня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 122 КУпАП;

- в задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови не було досліджено всіх доказів, які мали значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

16 листопада 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:

- апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Погожевського В.В. - задовольнити частково;

- постанову Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2017 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог, а в справі ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити в частині задоволення позовних вимог;

- в іншій частині постанову Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2017 року - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху був достовірно встановлений відповідачем, прийняте ним оскаржуване рішення є цілком правомірним, а застосоване стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з урахуванням доказів у справі та фактичних обставин справи, є доведеним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, яка у лютому 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.

У касаційній скарзі позивач просить:

- скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року та залишити в силі постанову Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому таке рішення є незаконним.

Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, що призвело до безпідставних висновків про визнання законною оспорюваної постанови.

Відповідач заперечення на касаційну скаргу не подавав.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 січня 2017 року о 21 годині 14 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мазда д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Гарнізонна, 4-А у м. Хмельницький здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» із додатковою табличкою 7.2.2. «Зона дії 150 м.», чим допустив порушення вимог п. 8.4 (в) ПДР України, відповідальність за що передбачена частиною першою ст. 122 КУпАП.

Вказаний факт був встановлений відповідачем, який постановою про накладення адміністративного стягнення від 04 січня 2017 року притягнув позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі визначеному законом.

Вважаючи вказану постанову незаконною, ОСОБА_2 звернувся в суд за захистом свого порушеного права.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Частина 1 статті 122 КУпАП. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Стаття 245 КУпАП. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 258 КУпАП. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина четверта та п'ята статті 258 КУпАП. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 283 КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Пункт 1-2 частини 1 статті 341. Межі перегляду судом касаційної інстанції.

1. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР, Правила).

Підпункт «в» п.8.4 ПДР. Знаки поділяються на групи, зокрема на: заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пункт 3.34 п. 3 Розділу 33 ПДР. До заборонних дорожніх знаків відноситься дорожній знак - «Зупинку заборонено», яким забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пункт 3.43 ПДР зона дії знаків 3.1 - 3.15, 3.19 - 3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33 - 3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34 - 3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Зона дії знаків може бути зменшена: для знаків 3.34 - 3.37 - табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34 - 3.37 з табличкою 7.2.3.

У відповідності до ПДР табличка 7.2.2 «Зона дії» - позначає: зону дії заборонних знаків 3.34 - 3.37, а також довжину одного або декількох розташованих один за одним зупинкових майданчиків.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу. У випадку, коли особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана надати належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

За правилами статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом апеляційної інстанції з відеозапису з нагрудної камери відповідача встановлено, що позивач здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» із додатковою табличкою 7.2.2. «Зона дії 150 м.»

Крім того, позивачем, під час зупинки в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію або, яка у відповідності до п.9.9а Правил дорожнього руху повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі або встановлено знак аварійної зупинки згідно п. 9.10 Правил дорожнього руху.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що видимість знаку « 3.34 «Зупинку заборонено» із додатковою табличкою 7.2.2. «Зона дії 150 м.» не була обмежена, оскільки вулиця згідно відеозапису була достатньо освітлена для учасників дорожнього руху.

Суд не бере до уваги пояснення позивача про ті обставини, що він у зв'язку з різким погіршенням здоров'я купував ліки для себе, тому був змушений здійснити вимушену зупинку, оскільки, судом апеляційної інстанції встановлено з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що водій знаходився у транспортному засобі.

Таким чином, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови серії АР № 558573 від 04 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було повно встановлено обставин справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Т.Г. Стрелець