Справа № 820/2946/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Тітов О.М.

19 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2946/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 (10:43 год., повний текст складено 22.06.18) по справі № 820/2946/18 та апеляційною скаргою Споживчого товариства "Бахмут" на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду (м.Полтава) від 20.06.2018 по справі № 816/1241/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд"

до Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд" (далі по тексту ТОВ «Східтепло Буд», позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 27.03.2018 № 2.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/2946/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд" до Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення - рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 27.03.2018 № 2.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд" (62203, Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, провул. Б.Хмельницького, будинок 8, ) судові витрати в загальному розмірі 13927 (тринадцять тисяч дев'ятсот двадцять сім) грн. 88 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/2946/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про неможливість простеження ланцюгу придбання щебеню та шлаку металургійного ТОВ «Самміт-агро-трейд» та ТОВ «Союз кепітал строй», які в липні-серпні 2017 року були реалізовані на адресу ТОВ «Східтепло буд», від виробників зазначених будматеріалів ТОВ «Мокрянський камяний карєр № 3» та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів». З посиланням на дані узагальненої податкової інформації ГУ ДФС у Донецькій області від 29.11.2017 № 5780/8/20-23-21-08 щодо ТОВ «Самміт-агро-трейд» та від 26.09.2017 № 7836/7/05-99-12-19/40703298 щодо ТОВ «Союз кепітал строй», якими встановлено неможливість виконання оформлених господарських операцій з придбання (виробництва) / продажу ідентифікованих товарів наявними трудовими ресурсами, продаж контрагентам-покупцям товарів за номенклатурою, відмінною від номенклатури придбання, неподання вказаними підприємствами звітів за формою 1-ДФ за ІІІ квартал 2017 року, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність трудових ресурсів, неналежне оформлення товарно-транспортних накладних щодо перевезення ТМЦ від вказаних постачальників (відсутня точна адреса пункту навантаження та розвантаження, місце навантаження не відповідає місцю реєстрації вантажовідправника), стверджує про відсутність реального характеру господарських операцій з поставки позивачу щебеню та шлаку металургійного контрагентами ТОВ «Самміт-агро-трейд» та ТОВ «Союз кепітал строй». Вказав, що директором ТОВ «Самміт-агро-трейд» ОСОБА_3 надано пояснення щодо непричетності до фінансово-господарської діяльності підприємства, а відносно директора ТОВ «Союз кепітал строй» ОСОБА_4 31.01.2018 винесено вирок суду по справі № 753/23956/17, згідно з яким остання визнала себе винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України. Враховуючи викладене, вважає обґрунтованим висновок акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту за рахунок відносин із цими контрагентами та про неможливість подальшої реалізації товару, купівля-продаж якого є предметом цих відносин, у звязку з цим є правомірним зменшення позивачеві податкового кредиту та податкових зобовязань згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/2946/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Стверджує, що господарські операції з придбання позивачем товарів у ТОВ «Самміт-агро-трейд» та ТОВ «Союз кепітал строй» повністю підтверджено належним чином оформленими первинними документами (податковими та видатковими накладними, актами виконаних робіт, розрахунковими документами, товарно-транспортними накладними), що не було взято до уваги відповідачем по справі при проведенні перевірки. Зазначив, що інформація про наявність вироку щодо директора ТОВ «Союз кепітал строй» ОСОБА_4 та пояснень ТОВ «Самміт-агро-трейд» ОСОБА_3 щодо непричетності до діяльності підприємства, не була відома позивачеві, представником відповідача в ході розгляду справи у суді першої інстанції не вказувалась ані усно в судовому засіданні, ані письмово у відзиві на позов. Разом з тим, факт причетності вказаних осіб до фінансово-господарської діяльності вищезазначених контрагентів підтверджується їх відповідними афідевітами (нотаріально засвідченими заявами). Посилання відповідача на неможливість простеження поставки по ланцюгу, на думку позивача, не впливає на реальність господарських операцій між позивачем та вказаними вище контрагентами. Враховуючи викладене, вважає, що відповідачем необґрунтовано зменшено позивачеві податковий кредит та податкові зобовязання згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з податковим номером 340509343.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу № 1130 від 19.02.2018, згідно з пп. 41.1 ст.41, п.61.1, п.61.2, п.61.2 ст.61, пп.62.1.3 п.62.1 ст.62, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Східтепло буд" з питань правильності визначення повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з постачальниками ТОВ Союз кепітал строй (податковий номер 40703298) та ТОВ Самміт-агро-трейд (податковий номер 41147764) за період з 01.08.2017 по 31.08.2017 та податкових зобов'язань по ланцюгу постачання, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за серпень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт № 833/20-40-14-22-07/40509343 від 03.03.2018, яким зафіксовано порушення позивачем :

- пп. «а» п.198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 , пп. «і» п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту за серпень 2017 року на суму 459622 грн.;

- ст.185, ст.187 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податкові зобов'язання за серпень 2017 року на суму 468903 грн. (т.2, а.с.125-177).

На підставі наведених висновків акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 2 від 27.03.2018 (форма Р1), яким позивачу зменшено суму грошового зобов'язання для цілей розділу V Податкового кодексу України на суму 468903 грн., а також зменшено суму податкового кредиту на суму 459622 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Східтепло Буд» звернулось до суду з даним позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з реальності господарських операцій позивача із контрагентами ТОВ Союз кепітал строй та ТОВ Самміт-агро-трейд, та, як наслідок, відсутності підстав для зменшення позивачеві сум грошового зобовязання та податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для встановлення вищенаведених висновків та винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про непідтвердження реальності здійснення господарських відносин позивача з ТОВ Союз кепітал строй та ТОВ Самміт-агро-трейд.

При цьому, за висновком акту перевірки, у звязку з неможливістю підтвердження перевіркою ТОВ «Східтепло буд» реальності придбання товарів та послуг від постачальників, неможливо підтвердити і взаємовідносини по ланцюгу подальшої реалізації, а отже і правомірність формування податкових зобовязань покупцям.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними, з наступних підстав.

У відповідності до пп. «а» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

У відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом вищенаведених норм ПК України право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України).

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Також, норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ Східтепло буд (покупець) мало взаємовідносини із ТОВ "Самміт-агро-трейд" (постачальник) на підставі договору постачання товару від 24.07.2017 №24/07 та відповідних специфікацій до нього - № 1, № 2, № 3 від 24.07.2017 (т.1, а.с.115-120).

Відповідно до умов даного договору Постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця товар, що являє собою матеріали будівельного призначення, а саме: шлаки металургійні ніздрюваті: мартенівський і відвальний доменний, щебінь шлаковий для дорожнього будівництва, фракція 10-20 мм, марка М600, а також здійснити доставку Товару своїм транспортом до місця призначення в строки, в кількості, асортименті, з якісними показниками, по реквізитах та ціні, погодженими Сторонами в Додатках до Договору (Специфікаціях), які є невід'ємною частиною (пункт 1.1 Договору).

Згідно з пунктом 1.2. договору Покупець на умовах, передбачених цим Договором, зобов'язується своєчасно і належним чином прийняти вказаний Товар і оплатити його вартість та оплатити транспортні послуги по доставки цього Товару.

Розділом 3 даного договору визначено, що загальна сума товару становить 1535576 грн. 36 коп., у т.ч. ПДВ - 255929 грн. 39 коп., вартість транспортних послуг становить 459699 грн. 42 коп., в т.ч. ПДВ - 67916 грн. 55 коп. Отже, загальна суму договору складає 1995275 грн. 78 коп., в т.ч. ПДВ - 332545 грн. 96 коп.

Станом на 31.07.2017 у позивача обліковувалась кредиторська заборгованість перед ТОВ «Самміт-агро-трейд», станом на 31.08.2017 заборгованість на підприємстві відсутня.

За результатами взаємовідносин між ТОВ Самміт-агро-трейд у липні 2017 року позивачем включено до складу податкового кредиту серпня 2017 року суму в розмірі 332545,97 грн., що відповідає даним податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2017 року.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ Східтепло буд (Покупець) та ТОВ Союз кепітал строй (Постачальник) було укладено договір постачання товару від 24.07.2017 №25/07, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця Товар, що являє собою матеріали будівельного призначення, а саме: шлаки металургійні ніздрюваті: мартенівський і відвальний доменний, та здійснити доставку Товару своїм транспортом до місця призначення в строки, в кількості, асортименті, з якісними показниками, по реквізитах та ціні, погодженими Сторонами в Додатках до Договору (Специфікаціях), які є невід'ємною частиною (пункт 1.1 Договору) (т.1, а.с.96-100).

Відповідно до пункту 1.2. Покупець на умовах, передбачених цим Договором, зобов'язується своєчасно і належним чином прийняти вказаний Товар і оплатити його вартість та оплатити транспортні послуги по доставки цього Товару.

Розділом 3 даного Договору визначено, що загальна сума Товару становить 637454 грн. 16 коп., у т.ч. ПДВ - 106242 грн. 36 коп., вартість транспортних послуг становить 124999 грн. 80 коп., в т.ч. ПДВ - 20833 грн. 30 коп. Отже, загальна суму Договору складає 762453 грн. 96 коп., в т.ч. ПДВ - 127075 грн. 66 коп.

Сума ПДВ взаємовідносин за серпень 2017 року з контрагентом - постачальником ТОВ Союз кепітал строй (податковий номер 40703298) в розмірі 127 075,66 грн. віднесена позивачем до податкового кредиту серпня 2017 року, що відповідає даним податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2017 року.

Станом на 01.08.2017 на підприємстві по рахунку 631 Розрахунки з постачальниками та підрядниками заборгованість відсутня, обороти за період склали по дебету 762 455,68 грн., по кредиту 762453,96 грн. Станом на 31.08.2017 на підприємстві обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 1,72 грн.

В рамках виконання вказаних договорів позивачем отримано від ТОВ «Самміт-агро-трейд» матеріали будівельного призначення - шлаки металургійні ніздрюваті: мартенівський і відвальний доменний, щебінь шлаковий для дорожнього будівництва, фракція 10-20 мм, марка М600, а від ТОВ «Союз кепітал строй» - шлаки металургійні ніздрюваті: мартенівський і відвальний доменний, на підставі видаткових накладних, актів приймання-передачі товару , копії яких наявні в матеріалах справи.

Оплату товару проведено на підставі рахунків-фактур, виставлених постачальником, копії яких надані до матеріалів справи, факт оплати не заперечується відповідачем по справі.

Транспортування ТМЦ проводилось постачальниками відповідно до умов вищевказаних договорів, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії товарно-транспортних накладних та актів здачі-прийняття транспортних послуг, рахунків на оплату транспортних послуг.

Якість придбаного товару підтверджується сертифікатом відповідності від 14.05.2013 № 10139.015-13 (дійсний до 13.05.2018): продукція щебінь гранітний щільний природний фракцій 5-10 мм, 5-20 мм, 10-20 мм, 20-40 мм, 40-70 мм, виробник продукції - ТОВ Мокрянський кам'яний кар'єр №3, 69013 м. Запоріжжя вул. Загорська б. 15 код СДРПОУ 25477298, адреса виробництва: 69013 м. Запоріжжя, Шевченківський район, с. Будівельник, а також сертифікатом на систему управління якістю від 06.11.2012 №ПА.2.037.07276-12 (дійсний до 05.11.2017), яким посвідчено, що система управління якістю стосовно виробництва електрометалургійної продукції: феросплавів (коди ДКПП 27.35.20, 27.35.11, 27.10.12); флюсів (код ДКПП 24.66.46); електродної маси (код ДКПП 31.62.15.900); шлакової продукції (коди ДКПП 14.50.23, 14.21.12,27.10.91), яка випускається Публічним акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів, 53213 Дніпропетровська область м. Нікополь вул. Електрометалургів 310, , відповідає вимогам ДСТУ ISO 9001:2009 «Системи управління якістю. Вимоги» (т.1, а.с.85, 86).

Матеріалами справи підтверджено, що товар (щебінь, шлак металургійний), придбаний позивачем в липні - серпні 2017 року у ТОВ Союз кепітал строй та ТОВ Самміт-агро-трейд, реалізовано у липні - серпні 2017 року на адресу ТОВ Енерготепло відповідно до договору постачання № 27/07 від 12.07.2017 (т.1, а.с.62-70).

Відповідно до умов договору постачання № 27/07 від 12.07.2017 року, ТОВ Східтепло буд (постачальник) зобов'язується передати у власність ТОВ Енерготепло (покупець) Товар, що являє собою матеріали будівельного призначення, а саме: шлаки металургійні ніздрюваті: мартенівський і відвальний доменний, щебінь шлаковий для дорожнього будівництва, фракція 10-20 мм, марка М600 та здійснити доставку Товару своїм транспортом до місця призначення в строки, в кількості, асортименті, з якісними показниками, по реквізитах та ціні, погодженими Сторонами в Додатках до Договору (Специфікаціях), які є невід'ємною частиною (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Покупець на умовах, передбачених цим Договором, зобов'язується своєчасно і належним чином прийняти вказаний Товар і оплатити його вартість. Загальна сума договору становить 4 378 719,84 грн. з ПДВ.

Відвантаження товару позивачем на адресу постачальника ТОВ «Енерготепло» та його оплату покупцем підтверджено наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, актів приймання-передачі товару, рахунків-фактур, довіреності на отримання ТМЦ від ТОВ «Східтепло буд» на імя директора ТОВ «Енерготепло» ОСОБА_5, банківських виписок, копії яких наявні в матеріалах справи (т.1, а.с.38-61).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, складених в ході господарських операцій між ТОВ «Східтепло Буд» та ТОВ «Самміт-агро-трейд», ТОВ «Союз кепітал строй» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704, далі за текстом - Положення №88).

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних, їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних з боку контролюючого органу в акті перевірки відсутні.

Доводи відповідача про неможливість підтвердження фактичного транспортування ТМЦ відповідно до наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, з огляду на відсутність у штаті постачальників позивача трудових ресурсів та непідтвердження за даними ЄРПН придбання транспортних послуг від сторонніх організацій, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, твердження про відсутність у штаті відповідача водіїв, які здійснювали перевезення відповідно до товарно-транспортних накладних, відповідач мотивує виключно з посиланням на неподання ТОВ «Самміт-агро-трейд» та ТОВ «Союз кепітал строй» податкових звітів за формою 1-ДФ, у звязку з чим неможливо встановити кількістю працюючих на підприємстві та самозайнятих осіб, яким виплачена винагорода у звітному періоді.

Разом з тим, неподання вказаної звітності не є підставою для висновку про відсутність у штаті постачальника працівників, а та обставина, що транспортування за умовами договору здійснюється за рахунок постачальника, не позбавляє останнього можливості залучення водіїв, перелік яких наведено в акті перевірки, на підставі усної домовленості, не відобразивши при цьому суму виплаченого на їх користь доходу у звітах за формою 1-ДФ.

Доводи відповідача про неспівпадіння адреси місця навантаження за товарно-транспортними накладними щодо перевезення товару від ТОВ Самміт-агро-трейд» (Запоріжська область, с. Кремінне та Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, с. Новоіванівка) та від ТОВ «Союз кепатіл строй» (Запоріжська область, с. Кремінне) місцю реєстрації вказаних постачальників, які є вантажовідправниками (м. Маріуполь, пр-т Миру, 83 та м. Маріуполь, пр-т Адмірала Луніна, 89 відповідно) не є свідченням безтоварності спірних господарських операцій, оскільки адреса реєстрації не повинна обовязково співпадати з адресою фактичного місця навантаження, яким може бути склад постачальника або адреса фактичного виробництва чи постачальника по ланцюгу.

З приводу відсутності у товарно-транспортних накладних точної адреси місця навантаження колегія суддів відмічає, що окремі неточності у заповненні товарно-транспортних накладних не є підставою для висновку про безтоварність господарських операцій з поставки товару. При цьому, адреси пунктів навантаження та розвантаження відповідають актам прийому-передачі транспортних послуг, а відомості про вантаж, наведені в ТТН даним видаткових накладних.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Самміт-агро-трейд» і ТОВ «Союз кепітал строй» підтверджено первинними документами, а їх результати використані позивачем у власній господарській діяльності по взаємовідноснам із ТОВ «Енерготепло».

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами відповідач дійшов, посилаючись на відомості узагальненої податкової інформації, наданої ГУ ДФС у Донецькій області, від 29.11.2017 № 5780/8/20-23-21-08 щодо ТОВ «Самміт-агро-трейд» та від 26.09.2017 № 7836/7/05-99-12-19/40703298 щодо ТОВ «Союз кепітал строй», якими встановлено неможливість виконання оформлених господарських операцій з придбання (виробництва) / продажу ідентифікованих товарів наявними трудовими ресурсами, продаж контрагентам-покупцям товарів за номенклатурою, відмінною від номенклатури придбання, ймовірне здійснення нереальних господарських операцій по податкових зобовязаннях тощо.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що норми Податкового кодексу України, яким визначено порядок, підстави та спосіб дій з реалізації контролю за додержанням податкової дисципліни, не дають правових підстав та повноважень контролюючим органам на складання офіційних письмових документів у формі узагальненої податкової інформації. Такого способу дій контролюючого органу Податковий кодекс України не визначає.

Крім того, згідно з абз. 5 п. 86.7 ст. 86 ПК України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акту перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Отже, законодавець чітко і однозначно вказав, що навіть той офіційний письмовий документ, складання якого прямо передбачено законом, а саме акт перевірки, не може бути доказом вчинення податкового правопорушення у разі, коли за ним не винесено податкового повідомлення-рішення.

Оскільки акт перевірки без факту винесення податкового повідомлення рішення не є доказом скоєння податкового правопорушення, то у силу ч. 7 ст. 9 КАС України таким доказом не може бути і письмовий документ у вигляді узагальненої податкової інформації.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.73 КАС України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В силу закону, отримання контролюючим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що узагальнена податкова інформація не є належним та допустимим доказом відсутності у позивача права на формування податкового кредиту.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «Східтепло буд» не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.9 КАС України не виявлено.

Стверджуючи про відсутність реального характеру господарських операцій між ТОВ «Східтепло буд» та ТОВ «Самміт-агро-трейд», відповідач послався на пояснення керівника ТОВ «Самміт-агро-трейд» ОСОБА_6, згідно яких вона фактично до діяльності підприємства не причетна, здійснила реєстрацію вказаної юридичної особи на прохання іншої особи, наміру здійснювати господарську діяльність вона не мала.

Таким чином, як вважає відповідач, ним встановлено неможливість фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Самміт-агро-трейд».

Як вбачається з апеляційної скарги, вказані пояснення було отримано відповідачем від ГУ ДФС у Житомирській області на підставі запиту оперативного управління Харківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області, однак, не зазначено, в рамках чого такі пояснення були отримані ГУ ДФС у Житомирській області, та у зв'язку з чим надійшли до Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначалось вище, в силу ч.1 ст.73, ч.2 ст.74 КАС України надані докази повинні відповідати критеріям належності та допустимості.

Колегія суддів зауважує, що пояснень ОСОБА_3 відповідачем до матеріалів справи не надано, невідомо, в якій спосіб вони отримані відповідачем по справі та джерело цих тверджень ГУ ДФС у Житомирській області (з дотриманням установленої законом процедури).

На підставі вищенаведеного можна дійти висновку, що надані пояснення керівника ТОВ «Самміт-агро-трейд» ОСОБА_3 за відсутності законного джерела походження таких пояснень, не є допустимими та належними у справі доказами у розумінні вимог ст. ст. 72-78 КАС України, а тому відхиляються колегією суддів.

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи копію нотаріально посвідченої заяви (афідевіту) директора ТОВ «Самміт-агро-трейд» ОСОБА_3, відповідно до якого остання дійсно здійснила державну реєстрацію відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та стала єдиним учасником (засновником) і керівником ТОВ «Самміт-агро-трейд». Протягом липня-серпня 2017 вказане підприємство здійснювало постачання матеріалів будівельного призначення, а саме шлаків металургійних ніздрюватих: мартенівського і відвального доменного, щебіню шлакового для дорожнього будівництва, фракція 10-20 мм, марка М600 на адресу ТОВ «Східтепло буд», на виконання чого нею особисто узгоджувався та підписувався договір постачання товару від 24.07.2017 № 25/07. ТОВ «Союз кепітал строй» на розрахунковий рахунок отримано грошові кошти в повному обсязі. Постачання товару та здійснення розрахункових операцій за вказаним договором контролювалось нею особисто, при виконанні договору вона особисто проводила переговори з директором ТОВ «Східтепло буд» ОСОБА_7, підписувала первинні документи (рахунки-фактури, акти приймання-передачі товару, акти прийому-передачі транспортних послуг, видаткові накладні, відповідні товарно-транспортні накладні). Податкові накладні були складені нею в електронному вигляді з накладенням її електронного цифрового підпису, як керівника ТОВ «Союз кепітал строй».

Підписання директором ТОВ «Союз кепітал строй» заяви такого змісту ставить під сумнів достовірність пояснень останньої, зміст яких відповідачем наведено в апеляційній скарзі.

При цьому, слід відмітити, що посилання на пояснення ОСОБА_6 в акті перевірки ТОВ «Східтепло буд» відсутні.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, статті 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Проте, податковим органом в акті перевірки від 03.03.2018 № 833/20-40-14-22-07/40509343 не зазначено інформації щодо відкриття кримінальних проваджень відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачем таких доказів надано не було.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2018 по справі № 753/23956/17, відповідно до якого засновник ТОВ «Союз кепітал строй» ОСОБА_4 визнала себе винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, колегія суддів відхиляє, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Виходячи зі змісту акту перевірки, формуючи висновки про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій по відносинам із ТОВ «Союз кепітал строй», відповідач не зазначав про винесення вироку відносно засновника вказаного підприємства ОСОБА_4, копія цього вироку до суду першої інстанції не надавалась. Вказані доводи були наведені відповідачем лише в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи відповідача про те, що ОСОБА_4 визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, і неможливість підписання нею документів від імені ТОВ «Союз кепітал строй» не були покладені в основу оскаржуваного рішення, а тому посилання відповідача на ці доводи в апеляційній скарзі не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст.73, 74, ч.2 ст.77 КАС України.

У зв'язку з вищенаведеним не можуть бути взяті до уваги і доводи відповідача про непричетність до фінансово-господарської діяльності керівника ТОВ "Самміт-агро-трейд" ОСОБА_6, оскільки посилання на пояснення останньої в акті перевірки відсутні.

Окрім того, слід зауважити, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених з позивачем.

При цьому, слід відмітити, що відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що діяльність контрагентів ТОВ «Самміт-агро-трейд», ТОВ «Союз кепітал строй» була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди у вигляді безпідставного формування податкового кредиту, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами ГУ ДФС у Харківській області під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Колегія суддів не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також враховуючи умови укладених договорів та специфіку придбаних товарів у контрагентів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з придбання товарів у ТОВ «Самміт-агро-трейд», ТОВ «Союз кепітал строй» сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для зменшення позивачеві податкового кредиту з ПДВ за результатами відносин із ТОВ «Самміт-агро-трейд», ТОВ «Союз кепітал строй», а також зменшення податкових зобовязань по відносинам із ТОВ «Енерготепло».

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.02.2018 по справі № 813/1974/17, ід 13.03.2018 по справі № 801/6934/13-а, від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 15.05.2018 по справі № 810/4391/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від № 2 від 27.03.2018, яким позивачу зменшено суму грошового зобов'язання для цілей розділу V Податкового кодексу України на суму 468903 грн., а також зменшено суму податкового кредиту на суму 459622 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 по справі № 820/2946/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст постанови складено 25.09.2018.