Справа № 826/864/18
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/864/18
УХВАЛА

25 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 18.12.2017 року №126544-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 року задоволено заяву ГУ ДФС у м. Києві та закрито провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ухвалу суду першої інстанції від 08.06.2018 року скасовано, а справу направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

На адресу Київського апеляційного адміністративного суду 05.09.2018 року надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо розподілу судових витрат та стягнення на користь Позивача здійснених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 819,52 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у м. Києві.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018 року заява була призначення до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.09.2018 року.

У судовому засіданні представник Позивача викладені у заяві вимоги підтримав.

Представник Відповідача проти ухвалення додаткового рішення заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та наведені у заяві доводи, заслухавши пояснення заявника та думку інших учасників справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення останньої, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

При цьому, за правилами ч. ч. 2, 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що судове рішення.

Приписи ч. ч. 1, 6 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналіз положень ст. 139 КАС України дає підстави вважати, що розподіл судових витрат, у тому числі судового збору за подання апеляційної скарги та витрат на правничу допомогу, здійснює суд першої інстанції, який ухвалив рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Право ж суду апеляційної інстанції на зміну цього розподілу виникає у випадку зміни судового рішення або ухвалення нового по суті позовних вимог.

Отже, за правилами процесуального закону, ухвалення рішення про скасування ухвали суду із направленням справи для продовження розгляду унеможливлює вирішення питання про зміну розподілу судових витрат, сплачених у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції, так і про розподіл судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції.

Аналогічний висновок щодо застосування даних норм права викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №756/6141/16-а, а також в ухвалах Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №297/96/16-а, від 07.03.2018 року у справі №826/13401/15, від 02.05.2018 року у справі №826/8062/15.

Водночас, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 року про закриття провадження у справі Київським апеляційним адміністративним судом 04.09.2018 року було прийнято постанову, якою оскаржуване рішення скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Отже, суд апеляційної інстанції у даному випадку рішення по суті спору не постановляв, що унеможливлювало вирішення ним питання про розподіл судових витрат за правилами ч. ч. 1, 6 ст. 139 та п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України.

Крім того, про неможливість вирішення питання про розподіл судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 року було зазначено й у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 року, чим спростовується твердження заявника про те, що у рішенні суду апеляційної інстанції не зазначено про вирішення питання про судові витрати.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданої ОСОБА_2 заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки вирішення питання щодо розподілу судових витрат належить до компетенції суду, яким вирішується спір по суті.

Керуючись ст. ст. 139, 252, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст ухвали складено « 25» вересня 2018 року.