Справа № 1740/2192/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2018 року м. Рівне №1740/2192/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
доСарненської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1А.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Сарненської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 за №1154-13 на суму 3845,53 грн.

Обґрунтовуючи позов, зазначив про безпідставність визначення суми податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік. Вказав, що рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області №947 від 27.01.2015 встановлено розрахунок ставки податку на нерухомість, відмінну від земельної ділянки. Вважає, що рішення по встановленню податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ставки оподаткування на 2015 рік, прийнято поза встановленими строками, визначеними Податковим кодексом України: пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року 2015 року. За приписами п.п.12.3.4. п. 12.3. ст.12 та п. 12.5 ст.12 Податкового кодексу України дія цього рішення місцевої ради не може розповсюджуватися на 2015 рік. За наведеного, просив скасувати оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою від 20.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.25-26), у якому зазначив, що встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до повноважень місцевої ради, яка має прийняти відповідне рішення. Вказав, що пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Зазначив, що наведене відповідає вимогам пункту 10.2 ст.10 Податкового кодексу України, згідно з яким саме місцеві ради обов'язково установлюють податок на майно, а також кореспондує положенням пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 143 Конституції України.

Вказав, що при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідач керувався законодавчими актами, які були чинними в період виникнення податкового зобов'язання у позивача. З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив про необґрунтованість та безпідставність відзиву (а.с.28-30).

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не зявилися. Позивач в позовній заяві просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач причин неприбуття у судове засідання суду не повідомив.

Дослідивши доводи та аргументи сторін, викладені у заявах по суті спору, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх зібраними у справі доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, з урахуванням такого.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_1 з 01.02.2005 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (а.с.12-13).

Судом встановлено, що 30.06.2016 Сарненською обєднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення Форми "Ф" №1154-13, яким визначено позивачу суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості, за 2015 рік в сумі 3845,53 грн. (а.с.17).

Факт перебування у власності позивача обєкта нежитлової нерухомості позивач не заперечує, однак вважає відсутнім обов'язок щодо сплати відповідного податку за 2015 рік.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набув чинності з 01.01.2015, статтю 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичних та юридичних осіб, в тому числі нерезидентів, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому, підпунктом 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено, що ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Таким чином, з набранням з 01.01.2015 чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України, власники об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Податок на нерухоме майно належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені статтею 12 ПК України.

Положеннями статті 8 ПК України передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктами 10.1, 10.2 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до підпункту 12.1.2 пункту 12.1 статті 12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Пунктом 12.3 статті 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів, відповідно до Податкового кодексу України.

За приписами підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

При цьому, згідно з пунктом 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області Дубровицького району Рівненської області від 27.01.2015 №947 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" встановлено на території Дубровицької міської ради Рівненської області податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з додатками 1-3. Вирішено оприлюднити дане рішення на офіційній сторінці Дубровицької міської ради Рівненської області в мережі Інтернет у десятиденний термін після його прийняття. Контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію міської ради з питань бюджету, податків, фінансів, регулювання земельних відносин (а.с.14).

Судом враховано, що відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, принцип стабільності у податковому законодавстві полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 рік - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що для того, щоб застосувати ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлену рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області Дубровицького району Рівненської області від 27.01.2015 №947 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у 2015 році, таке рішення органу місцевого самоврядування мало бути прийняте та офіційно оприлюднене до 15 липня 2014 року.

З урахуванням дати прийняття та оприлюднення рішення Дубровицької міської ради Рівненської області Дубровицького району Рівненської області від 27.01.2015 №947 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" після 15.07.2014, підстави для сплати такого податку у 2015 році - відсутні, оскільки наступний бюджетний рік починається з 01.01.2016.

Аналогічні висновки про застосування норм права до спірних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №823/2/17 (провадження №К/9901/40960/18), які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають врахуванню судом у даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що введення нового податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як місцевого податку, на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, не є правовою підставою для сплати позивачем даного виду податку у 2015 році, оскільки нарахування такого податку має здійснюватись виключно у законодавчо встановлений спосіб для запровадження нових місцевих податків.

Доводи відповідача щодо необхідності сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вже у 2015 році, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

За наведених обставин, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №1154-13 слід задовольнити повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) суд присуджує на користь позивача відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (34111, Рівненська область, вул. Шевченка, 47а, м. Дубровиця, Рівненська обл., РНОКПП НОМЕР_1) до Сарненської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (34500, вул. Широка,18, м. Сарни, Рівненська область, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 30.06.2016 №1154-13 на суму 3845,53 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 740 (сімсот сорок гривень) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.