Справа № 1840/3054/18
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2018 р. справа №1840/3054/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.
представника позивача - ОСОБА_2
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 1840/3054/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Управління Держпраці у Сумській області надало до суду відзив на позов, у якому зазначило, що під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено, що згідно трудового договору від 02.01.2018, оформленого наказом від 02.01.2018 №3, на посаду продавця-консультанта прийнято ОСОБА_4, на умовах повного робочого часу, з 8 годинним робочим днем, вихідні дні - субота, неділя. Тобто, у відповідності до статті 52 КЗпП України, умовами трудового договору з ОСОБА_4 встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - субота, неділя. Додатковою угодою № 1 від 14.02.2018 змінено пункт 5 Трудового договору від 02.01.2018, а саме було змінено графік роботи ОСОБА_4 Проте, зміни до пункту 3 трудового договору від 02.01.2018 щодо оплати праці позивача, а саме 3750грн. на місяць, не вносились. Крім того, під час проведення інспекційного відвідування заява від ОСОБА_4 про встановлення для неї неповного робочого тижня інспектору позивачем надана не була. Наказ про встановлення неповного робочого тижня для працівника ОСОБА_4 у позивача відсутній. Тому зменшення встановленої трудовим договором заробітної плати ОСОБА_4 та встановлення її у розмірі меншому ніж мінімальна заробітна плата є порушенням трудового законодавства.
Позивач ФОП ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позові.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що управлінням Держпраці у Сумській області 11.06.2018 проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за наслідками якої складено акт від 11.06.2018 №СМ584/49/АВ.
Як вбачається з матеріалів справи, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 згідно трудового договору від 02.01.2018, оформленого наказом від 02.01.2018 №3, на посаду продавця-консультанта прийнято ОСОБА_4, на умовах повного робочого часу, з 8 годинним робочим днем, вихідними днями - субота, неділя, розміром заробітної плати 3750грн. на місяць (а.с.27).
Додатковою угодою №1 від 14.02.2018 змінено пункт 5 Трудового договору від 02.01.2018, а саме було змінено графік роботи ОСОБА_4, який передбачав з 17 лютого 2018 року графік роботи ОСОБА_4 2 дні робочих 2 дні вихідних(а.с.28).
Жодних інших змін, у тому числі щодо розміру заробітної плати, до умов трудового договору не вносилося.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Кодексу Законів про працю України (далі по тексту КЗпП України) для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51).
Статтею 50 КЗпП України визначено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.
Тобто, законодавством встановлено максимальну тривалість робочого часу на тиждень, та надана можливість сторонам трудового договору встановлювати меншу норму тривалості робочого часу.
Отже, зменшення тривалості робочого часу на тиждень за згодою сторін, не означає автоматичного зменшення заробітної плати.
Судом встановлено, що визначений трудовим договором розмір заробітної плати ОСОБА_4 3750 грн. на місяць не змінювався.
Тому, ФОП ОСОБА_1 повинна була виплачувати ОСОБА_4 встановлену трудовим договором заробітну плату, незалежно від зміни графіку її роботи чи зменшення тривалості робочого часу на тиждень.
Посилання позивача на заяву ОСОБА_4 від 14.02.2018 про зміну графіку її роботи, як на підставу зменшення розміру заробітної плати, є необґрунтованими, оскільки вказана заява не була надана особі, що проводила перевірку, не дивлячись на письмовий запит про надання всіх первинних документів, які містять підтвердження дотримання вимог законодавства про працю (а.с.11).
Більш того, а ні у вказаній заяві, а ні у додатковій угоді, не іде мова про встановлення неповного робочого часу для ОСОБА_4 чи про зміну умов оплати її праці.
В той же час статтею 56 КЗпП України передбачено, що за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Для встановлення неповного робочого тижня за ініціативою працівника необхідна заява від працівника та наказ роботодавця про встановлення неповного робочого тижня із зазначенням робочих та вихідних днів.
Проте, ОСОБА_4 не зверталася до позивача із заявою про встановлення для неї неповного робочого тижня.
ФОП ОСОБА_1 не видавала наказу про встановлення для ОСОБА_4 неповного робочого тижня.
Додатковою угодою №1 від 14.02.2018 змінено лише пункт 5 Трудового договору від 02.01.2018, який стосується лише графіку роботи ОСОБА_4, а не встановлює для неї неповний робочий тиждень.
Таким чином, у суду відсутні законні підстави для визнання протиправною та скасування постанови управління Держпраці у Сумській області від 03.07.2018 №СМ584/49/АВ/П/МГ-ФС про накладення штрафу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови від 03.07.2018 №СМ584/49/АВ/П/МГ-ФС про накладення штрафу відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення виготовлений 26.09.2018.