Справа № 826/3085/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2018 року № 826/3085/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Скочок Т.О., суддів Кармазіна О.А., Катющенка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Антонов»
до третя особаДержавної аудиторської служби України ОСОБА_1
провизнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Антонов» з позовом до Державної фінансової інспекції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування вимоги Державної фінансової служби України від 09.02.2016 №08-14/67 про усунення виявлених порушень.

Під час судового розгляду справи відповідача - Державну фінансову інспекцію України - замінено на його правонаступника - Державну аудиторську службу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 адміністративну справу №826/3085/16 прийнято до провадження суддею Скочок Т.О. та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про безпідставність викладених в акті ревізії доводів, на підставі яких на адресу Державного підприємства «Антонов» направлено оскаржувану вимогу. Крім того, за твердженням представника позивача, оскаржувана вимога не містить способів усунення виявлених порушень, що суперечить приписам листа Державної інспекції України від 04.03.2015 №25-18/205 «Щодо підготовки вимог про усунення виявлених порушень».

У призначене судове засідання з'явились представники сторін та третьої особи. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про обґрунтованість спірної вимоги, сформованої внаслідок виявлених порушень під час проведення ревізії Державного підприємства «Антонов». Також, представниками відповідачів з посиланням на судову практику вказано на те, що оскаржувана вимога не є такою, що безпосередньо породжує права та обов'язки, а вказує на виявлені збитки та їх розмір, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, тобто правильність їхнього обчислення не може перевірятися судом за позовом про визнання вимоги протиправною в адміністративному провадженні. Представник третьої особи під час судового розгляду справ вказав про часткове підтримання позиції позивача, а частково - відповідача.

Судом на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка діяла станом на момент вчинення відповідної процесуальної дії, ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Антонов» за період з 01.01.2014 по завершений місяць 2015 року.

За результатами вказаного, Державною фінансовою інспекцією України складено акт від 29.12.2015 №08-21/25 та направлена на адресу позивача вимогу «Про усунення виявлених порушень» від 09.02.2016 №08-14/67, в якій зазначено про виявлення наступних порушень законодавства:

1. На порушення вимог абз. 3 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» Підприємством протягом І кварталу 2014 року до резерву сумнівних боргів включено дебіторську заборгованість на суму 242 242,0 тис. грн. по ПАТ «Брокбізнесбанк» зі строком виникнення до півтора року, через що здійснено не передбачувані фінансовим планом витрати на відповідну суму. Зазначене призвело до збільшення витрат та зменшення прибутку, а також відповідно не сплати частини чистого прибутку та, як наслідок, до недоотримання загальним фондом державного бюджету коштів на загальну суму 140 945,4 тис. грн.;

2. На порушення п.п. 2.1, 2.4, 3.1 Аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів в аеропортах України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14.04.2008 №433, ч. 2 ст. 81 Повітряного кодексу України протягом 2014 року та 10 місяців 2015 року Підприємство при проведенні розрахунку вартості наданих аеропортових послуг не правильно визначило розмір ставок збору за посадку-зліт повітряного судна, забезпечення авіаційної безпеки, наднормативну стоянку повітряного судна, через що недоотримано доходів на загальну суму 17 416,9 тис. грн.;

3. На порушення вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України Підприємство не забезпечило нарахування і стягнення штрафних санкцій з постачальників товарів, робіт та послуг, через що недоотримано доходів на загальну суму 441,8 тис. грн.;

4. На порушення п. 6.4.7 ДСТУ БД.1.1-1-2013, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, п. 5.5.1 ДСТУ-Н Б.Д.1.1-2:2013, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405, п.п. 1, 2 Вимог по застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи (ДБН Д.1.1-4-2000), п.п. 3.3.12, 3.1.16.7, 4.2.1.5, 4.2.1.6, 3.3.10.1, 1.3.4.2, 3.3.12 Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000) підрядні організації завищили вартість та обсяги виконаних ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 14,6 тис. грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на відповідну суму. Крім того, на порушення п.п. 1.3.4.2, 3.3.12, 1.4.5, 1.4.10 ДБН Д.1.1-1-2000 Правил визначення вартості будівництва та п.п. 1, 2 Вимог по застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи ДБН Д.1.1-4-2000, затверджених Держбудом України від 27.08.2000 №174, при виконанні робіт з безпіщаного накриття поверхонь та неправильно застосовано розцінку (Р-11-60-1) шпаклювання стін шпаклівкою типу «ветоніт», що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 8,9 тис. грн. (з урахуванням загальновиробничих витрат), чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на відповідну суму;

5. На порушення вимог ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексацій грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при виплаті сум індексації окремим працівникам оздоровчого комплексу із санаторно-профілакторним лікуванням «Сокіл» не правильно застосовано індекс споживчих цін для індексації грошових доходів, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати на суму 4,4 тис. грн., а також зайвого перерахування єдиного соціального внеску у сумі 1,7 тис. грн., чим завдано матеріальної шкоди на загальну суму 6,1 тис. грн.

На підставі викладеного у вказаній вимозі позивачу зазначено усунути порушення законодавства у встановленому законодавством порядку та забезпечити їхнє недопущення надалі.

Вважаючи вказану вимогу від 09.02.2016 №08-14/67 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, є Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №2939).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону №2939 встановлено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №310 (надалі - Положення №310), таким органом є Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція).

У силу пп. 2 п. 4 Положення №310, Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за: використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектора економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про державні закупівлі; діяльністю суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, ухваленим на підставі клопотання слідчого, прокурора для забезпечення розслідування під час кримінального провадження.

Також, Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; проводить аналіз стану дотримання фінансової дисципліни та про його результати повідомляє органам виконавчої влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування; готує і подає до відповідних державних органів пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому; здійснює контроль за виконанням вимог і пропозицій, поданих Держфінінспекцією та її територіальними органами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування за результатами державного фінансового контролю, та інформує про це Кабінет Міністрів України і Мінфін; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає стягнення до осіб, винних у порушенні законодавства; передає правоохоронним органам матеріали ревізій, перевірок державних закупівель у разі встановлення порушень законодавства, що передбачають кримінальну відповідальність або містять ознаки корупційних діянь (пп. 5 п. 4 Положення №310).

Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань, зокрема, має право здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій; державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель (пп. 5 п. 6 Положення №310).

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи (п. 7 Положення №310).

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону №2939 передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

У свою чергу, ч. 3 ст. 2 Закону №2939 передбачено, що порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (надалі - Порядок №550), який визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Згідно з п. 35 Порядку №550, результати ревізії оформляються актом. Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень (п. 46 Порядку №550).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету підконтрольними установами та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Крім того, суд звертає увагу, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відтак, збитки, щодо наявності яких Державною фінансовою інспекцією України в оскаржуваній вимозі зроблено висновок, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17 (ЄДРСР №72727868), від 30.01.2018 у справі №806/999/14 (ЄДРСР №72028994) та від 30.01.2018 у справі №814/3964/15 (ЄДРСР №71938821).

При цьому, посилання представника позивача про те, що оскаржувана вимога не містить способів усунення виявлених порушень, що суперечить приписам листа Державної інспекції України від 04.03.2015 №25-18/205 «Щодо підготовки вимог про усунення виявлених порушень», суд визнає необґрунтованими, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим документом, натомість має рекомендаційний характер. Відтак, положення даного листа не є обов'язковими для застосування під час судового розгляду справи.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, про відмову у задоволенні останніх.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Антонов» (, адреса: 03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1) до Державної аудиторської служби України (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 4) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.О. Скочок

Судді: О.А. Кармазін

В.П. Катющенко