Справа № 805/3112/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року справа №805/3112/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д.(суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі №805/3112/18-а (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність УПСЗН м. Краматорська щодо невиплати адресної допомоги позивачу на компенсацію витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, працюючим особам працездатного віку; зобовязати відповідача поновити виплату адресної допомоги позивачу на компенсацію витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, негайно після проголошення судового рішення; зобовязати відповідача утриматись від подальшого призупинення її виплати.

В обгрунтування позову зазначила, що адресна допомога з 08.09.2015 до 08.07.2016 щомісячно нараховувалась на її та двох дітей. Потім виплата допомоги позивачу була припинена, виплачувалась тільки на дітей, оскільки ОСОБА_3 не працевлаштувалася. А січні 2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення допомоги та надала довідку про працевлаштування, однак управління протиправно відмовило у виплаті допомоги, посилаючись на п.3 Порядку №505.

Таку відмову позивач вважає протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, які полягають у невиплаті адресної допомоги ОСОБА_2 на компенсацію витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, працюючим особам працездатного віку.

Зобов`язано ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради поновити виплату адресної допомоги ОСОБА_2 з дня проголошення судового рішення, тобто з 16.07.2018 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення.

Доводи апеляційної скарги.

1. З 16.05.2016 виплата адресної допомоги позивачу припинена у звязку з не працевлаштуванням на підставі п.7 Порядку №505.

У лютому 2017 позивач надала довідку про працевлаштування з січня 2017 року, проте на підставі п.3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п.7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

2. Допомога виплачувалася тільки на дітей з липня 2016 року. Позивач саме з цієї дати дізналася про порушення своїх прав, тому за приписами КАСУ саме з цієї дати повинна була звернутися до суду за захистом своїх прав протягом шести місяців. Але позивач не звернулася на протязі двох років без поважних на те причин.

Позивачем судове рішення не оскаржується.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Відповідно довідки від 20.10.2017 № 51505 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради ( далі - Краматорського УПСЗН) як особа, переміщена з тимчасово окупованої території м. Донецька до м. Краматорська (Донецької області), за фактичним місцем проживання/перебування: м. Краматорськ, Донецька область, вул. Паркова, 83/15. (а.с. 7)

Позивач має двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21)

08.09.2015, ОСОБА_2 звернулась до Краматорського УПСЗН з заявою № 1426/51505 від 08.09.2015 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (а.с. 39)

Рішенням Краматорського УПСЗН про призначення допомоги переміщеним особам,на проживання від 16.09.2015, ОСОБА_2 та її двом дітям призначено адресну допомогу у загальному розмірі 2210,00 грн. (а.с. 38)

04.03.2016, ОСОБА_2 звернулась до Краматорського УПСЗН з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (а.с. 37)

Рішенням Краматорського УПСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 09.08.2016, двом дітям позивача призначено адресну допомогу у загальному розмірі 1768,00 грн. ОСОБА_2 до розрахунку не включена, оскільки не працевлаштувалася (а.с. 36)

08.09.2016, ОСОБА_2 звернулась до Краматорського УПСЗН з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (а.с. 35)

Рішенням Краматорського УПСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 30.12.2016, на двох дітей позивача призначено адресну допомогу у загальному розмірі 1768,00 грн. Позивач до розрахунку не включена відповідно до постанови КМУ №212 (а.с. 34)

У лютому 2017 року, позивач надала до Краматорського УПСЗН довідку про працевлаштування № 11/311 від 03.02.2017 у Донецький обласний центр зайнятості з 26.01.2017. (а.с. 33)

09.03.2017 ОСОБА_2 звернулась до Краматорського УПСЗН з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (а.с. 32)

Рішенням Краматорського УПСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 26.04.2017, на двох дітей призначено адресну допомогу у загальному розмірі 1768,00 грн. Позивач до розрахунку не включена відповідно до постанови КМУ №212. (а.с. 31)

23.10.2017, ОСОБА_2 звернулась до Краматорського УПСЗН з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (а.с. 30)

Рішенням Краматорського УПСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 05.12.2017, на двох дітей призначено адресну допомогу у загальному розмірі 1768,00 грн. Позивач знову до розрахунку не включена (а.с. 29)

В звязку з не призначенням щомісячної адресної допомоги позивачу, вона звернулася до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з заявою про надання інформації щодо ненарахування адресної допомоги.

ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 22.12.2017 ОСОБА_2 повідомлено, що адресна допомога похивачу особисто припинена з 08.07.2016, а працевлаштувалась вона з 26.01.2017 рокеу. На підставі п.3 Порядку №505 відсутні підстави для призначення допомоги позивачу. Тому за рішенням комісії призначена адресна допомога на проживання на період з 09.03.2017 по 08.09.2017 у щомісячному розмірі 1768,00 грн. тільки на дітей. (а.с. 5-6)

23.04.2018, ОСОБА_2 звернулась до Краматорського УПСЗН з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (а.с. 28)

Рішенням Краматорського УПСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 10.05.2018, допомога призначена тільки на дітей у загальному розмірі 2000,00 грн. Позивача до розрахунку не включено. (а.с. 27)

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, прийшов до висновку, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги. Тому відповідач протиправно відмовив у призначенні допомоги позивачу на її заяву від 09.03.2017 року.

Оцінка суду.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, починаючи з березня 2017 року, відмовляло ОСОБА_3 у призначенні вищевказаної допомоги у зв'язку із тим, що допомога їй була раніше призначена відповідно до пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі по тексту Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п. 7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.

Таким чином, посилання апелянта на п.3 Порядку №505 є неприйнятними.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не призначав та не виплачував адресну допомогу безпосередньо позивачу відповідно до її заяв від 09.03.2017, 23.10.2017, 23.04.2018.

Пункт 8 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Таким чином, законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу з дня звернення з заявою за її призначенням.

Таким чином, відповідач зобовязаний в наслідок протиправності своїх дій відновити виплату адресної допомоги ОСОБА_2 з 09.03.2017 року по 22.10.2018 року (по дату спливу шестимісячного строку за заявою позивача від 23.04.2018 року)

Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 звернулася до УПСЗН Краматорської міської ради в грудні 2017 року за розясненням причин не призначення їй адресної допомоги.

На своє звернення вона отримала відповідь від 22.12.2017 року, з якого дізналася причини відмови в призначенні адресної допомоги, а саме посилання на п.3 Порядку №505, яким передбачено, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п.7 Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. (а.с.5-6)

До суду з цим позовом ОСОБА_2 звернулася 03 травня 2018 року. (а.с.3)

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення свого права позивач дізналася саме з відповіді від 22.12.2017 року, в якій їй було вказано причину не нарахування адресної допомоги, а не з дати її припинення 16.05.2016 року, як помилково вважає відповідач, оскільки з цієї дати виплата була припинена з причини не працевлаштування позивача.

Проте в січні 2017 року ОСОБА_6 працевлаштувалася та з березня 2017 року правомірно очікувала отримання адресної допомоги не тільки на дітей, а й на себе. Однак причину не нарахування допомоги вона дізналася тільки з листа УПСЗН Краматорської міської ради від 22.12.2017 року та протягом шестимісячного строку звернулася до суду з цим позовом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не пропустила строк звернення до суду з цим позовом, отже, доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що апелянтом не доведено правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу адресної допомоги за її заявами від 09.03.2017, 23.10.2017, 23.04.2018.

Проте, суд першої інстанції визначив відповідачу обовязок поновити виплату адресної допомоги ОСОБА_2 з дня проголошення судового рішення (з 16.07.2018 року).

Суд приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з»ясовані обставини справи в частині визначення дати та строку поновлення виплати адресної допомоги позивачу.

Виплата допомоги повинна бути відновлена з 09.03.2017 року (дати звернення, коли відповідачем протиправно відмовлено у призначенні допомоги) та виплачена по 22.10.2018 року (по дату спливу шестимісячного строку за заявою позивача від 23.04.2018 року)

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, проте судом неповно зясовано обставини справи в частині визначення дати та строку поновлення виплати адресної допомоги, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в резолютивній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в цій частині відсутні.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 12, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі №805/3112/18-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі №805/3112/18-а змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення слова «з дня проголошення судового рішення» замінити словами та цифрами «з 09 березня 2017 року по 22 жовтня 2018 року».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі №805/3112/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 25 вересня 2018 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_7