Справа № 803/267/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/3425/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Гудима Л.Я.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Волинської області,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року (суддя - Ковальчук В.Д., час ухвалення - 14:46 год., місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту - 26.03.2018 року),

в адміністративній справі №803/267/18 за позовом ОСОБА_2 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Волинської області,

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Відділу ДАБК Луцької міської ради Волинської області, в якому просив: 1) визнати протиправним і скасувати рішення відповідача №ВЛ30 від 29 січня 2018 року «Відмова у видачі сертифіката»; 2) зобов'язати відповідача видати сертифікат, що засвідчує прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта: «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1».

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради від 29 січня 2018 року №ВЛ 30 «Відмова у видачі сертифіката». Зобов'язано Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради видати сертифікат, що засвідчує прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта: «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1».

З цим рішенням суду першої інстанції від 20.03.2018 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним і необґрунтованим, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржене позивачем рішення №ВЛ30 від 29.01.2018 року про відмову у видачі сертифікат щодо прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта: «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1» є правомірним, ґрунтується на вимогах Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів №461, а тому суд першої інстанції безпідставно задоволив позовні вимоги. Вказує апелянт, що акт готовності об'єкта до експлуатації не був підписаний субпідрядником і цей акт містить недостовірні відомості про відсутність субпідрядників. Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що відділ ДАБК не вимагав у позивача проектної та виконавчої документації. Оскільки відділом ДАБК під час розгляду питання щодо можливості прийняття в експлуатацію об'єкта не була досліджена документація, зазначена в пунктах 5, 6, 7, 8, 15 спірного Рішення, то неможливо встановити її відповідність вимогам законодавства та перевірити чи відповідає їй об'єкт будівництва. Сама лише наявність вказаної документації без надання висновків щодо її відповідності вимогам законодавства, відповідності об'єкта проектній документації, будівельним нормам, стандартам і правилам не може бути підставою для зобов'язання відділу ДАБК видати сертифікат. Судом першої інстанції не надано правової оцінки порушенням вимог законодавства, зазначених у пунктах 4, 10, 13, 14, 16, 17 спірного Рішення, а також необґрунтовано вказано, що у відділу ДАБК не виникало жодних зауважень під час проведення перевірок та огляду об'єкта будівництва щодо відповідності його будівельнм нормам чи проектній документації. До повноважень Відділу під час розгляду заяви про видачу сертифіката належить не лише перевірка достовірності відомостей, зазначених у заяві та акті готовності об'єкта до експлуатації, а й перевірка відповідності об'єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 20.03.2018 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року залишити без змін.

Судом апеляційної інстанції також отримано і досліджено надані представниками сторін додаткові письмові пояснення та додаткові письмові матеріали.

У засідання суду апеляційної інстанції сторони та їх представники не з'явились, хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені належним чином і апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався через неявку представників сторін.

З врахуванням отриманих 12.09.2018 року письмових заяв сторін про розгляд справи у відсутності їхніх представників, судом апеляційної інстанції проведено апеляційний розгляд адміністративної справи за їх відсутності.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 як замовник будівництва подав 17 січня 2018 року до відповідача Відділу ДАБК Луцької міської ради Волинської області письмову заяву про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та видачу сертифіката на об'єкт «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1», код об'єкта 1122.1, клас наслідків відповідальності СС-2. До цієї заяви було додано Акт готовності об'єкта до експлуатації від 16.01.2018 року (а.с. 8, 27-31 Т.1).

Таку заяву було подано відповідно до вимог додатку 8 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України №461 від 13.04.2011 р. (у редакції із змінами і доповненнями) (надалі - Порядок №461).

За результатом розгляду даної заяви відповідачем складено Довідку щодо розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, та видачі сертифіката (додаток 10 до Порядку №461) та прийнято Рішення №ВЛ 30 від 29.01.2018 р. «Відмова у видачі сертифіката» (додаток 11 до Порядку №461) про відмову у видачі сертифіката «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1» (а.с. 9, 32, 35 Т.1).

У спірному Рішенні №ВЛ 30 від 29.01.2018 р. вказано, що підставою для такої відмови являються наступні порушення: 1) проектною документацією багатоквартирного житлового будинку не передбачено необхідної відстані між садибним будинком і довгими сторонами багатоповерхового будинку, яка повинна прийматись не меншою за висоту будинку, що зводиться, чим порушено примітку 1 п.3.13 ДБН 360-92; 2) проектною документацією передбачено кількість машиномісць - 50, що не може бути використано для багатоквартирного житлового будинку згідно табл.7.7 ДБН 360-92; 3) проектною документацією не запроектовано фактичне місцезнаходження всіх вказаних стоянок та не забезпечено машиномісць для об'єктів комерції - 10 та кількість машиномісць для квартир - 20, чим порушено п.11 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №234-106-16(м) від 19.04.2016; 4) проектною документацією не передбачено влаштування майданчиків: для відпочинку дорослого населення, для занять фізкультурою, для господарських цілей, для вигулювання собак, чим порушено вимоги п.3.16 ДБН 360-92; 5) не надано проект (до коригування), згідно якого проводилось будівництво об'єкту; 6) не надано проект організації будівництва, проект виконання робіт, пояснююча записка, рішення щодо внутрнішнього водопостачання та каналізації, захисту від блискавок, зв'язку, пожежної сигналізації, водостоків; 7) не надано технічні умови на будівництво; 8) не надано журнал геодезичних робіт, виконавчі зйомки поверхові, виконавча схема, виконавчий генплан, дані інженерних-геологічних вишукувань; 9) будівництво багатоквартирного житлового будинку здійснено на земельній ділянці, що не відведена для цієї цілі; 10) вхід до цокольного поверху (підвалу) між осями Д і Г та світловий приямок між осями Г і В влаштовані за межами земельної ділянки та червоних ліній вул. Городецької; 11) в акті готовності вказані недостовірні дані про субпідрядників у проектуванні та будівництві, а саме вказано про їх відсутність; 12) в акті готовності основні показники об'єкта не відповідають показникам, що надані у декларації про початок виконання будівельних робіт; 13) згідно технічного паспорту ТзОВ «Арт Буд Проект» та проекту не визначено функціональні призначення приміщень підвалу (цокольного поверху), що не дає змоги зробити висновок про можливість прийняття їх до експлуатації; 14) згідно технічного паспорту ТзОВ «Арт Буд Проект» приміщення 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71 замарковані як нежитлові, однак нежитлові приміщення не можуть бути розташовані на технічному поверсі; 15) відсутній акт пусконалагоджувальних робіт та акт прийняття ліфта; 16) відсутній майданчик для відпочинку дорослого населення, для занять фізкультурою, для господарських цілей, для вигулювання собак, дитячий майданчик; 17) пандус між осями 4 та 7 будівлі не відповідає вимогам будівельних норм та незавершений.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено правові та організаційні основи містобудівної діяльності.

Так, статтею 2 вказаного Закону (тут і надалі в редакції станом на час розглядуваних правовідносин) передбачено, що планування і забудова територій - це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: 1) прогнозування розвитку територій; 2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; 3) обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; 4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; 5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об'єктів; 6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; 7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів; 8) реконструкцію існуючої забудови та територій; 9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об'єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; 10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; 10-1) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; 11) проведення моніторингу забудови; 12) ведення містобудівного кадастру; 13) здійснення контролю у сфері містобудування. Інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Відповідно до ст.26 цього Закону, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування (ч.5 ст.26 Закону).

Таким чином, наведеними вище нормами законодавства встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів являється окремою, хоча і невід'ємною, стадією процесу щодо проектування та будівництва об'єктів.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів є можливим лише після того як власник (користувач) пройшов усі попередні стадії вказаного процесу (порядку) і виконав необхідні вимоги, зокрема, щодо: - отримання вихідних даних; - розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; - затвердження проектної документації; - виконання підготовчих та будівельних робіт.

Статтею 39 вказаного вище Закону передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об'єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об'єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об'єкт застрахований). Орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі необхідності під час розгляду питань, пов'язаних з видачею сертифіката, може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків. Неподання таких висновків у визначений органом державного архітектурно-будівельного контролю строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.

Згідно ч.7 ст.39 Закону, орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав: 1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; 2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; 3) невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил; 4) невиконання вимог, передбачених Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», щодо оснащення будівлі вузлами обліку відповідних комунальних послуг. Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі. Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі сертифіката), або оскаржено до суду.

Таким чином, наведеними нормами законодавства встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, зокрема за середнім класом наслідків (СС2) та визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі сертифіката на об'єкт будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що затверджений постановою КМ України №461 від 13.04.2011 року (надалі - Порядок №461).

Так, згідно пункту 3 Порядку №461 (тут і надалі в редакції станом на час розглядуваних правовідносин), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об'єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Пунктом 23 Порядку №461 встановлено, що Сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 27 Порядку №461, підставою для відмови у видачі сертифіката є: 1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; 2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; 3) невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

Вказані правові приписи узгоджуються із нормами частини 7 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо вичерпних підстав відмови у видачі сертифіката.

Згідно п.24 Порядку №461, для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта та видачу сертифіката за формою, наведеною у додатку 8 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об'єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку.

Таким чином, вказаним Порядком передбачено обов'язок замовника (його уповноваженої особи) для отримання Сертифіката подати до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю лише заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта та видачу сертифіката (за формою - додаток 8) та акт готовності об'єкта до експлуатації (за формою - додаток 9).

Судом першої інстанції вірно враховано і підтверджується матеріалами адміністративної справи, що позивачем 17.01.2018 р. було подано до Відділу ДАБК Луцької міської ради заяву про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та видачу сертифіката на об'єкт «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1» та акт готовності об'єкта до експлуатації, який був підписаний замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником, головним архітектором, інженером технічного нагляду.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 25, 26 Порядку №461, орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об'єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з'ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об'єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку. Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об'єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об'єкта, та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об'єднання осіб з інвалідністю, державні органи (їх консультативно-дорадчі органи). У разі потреби під час розгляду питань, пов'язаних з видачею сертифіката, орган державного архітектурно-будівельного контролю може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків, що стосуються об'єкта будівництва. Неподання таких висновків у встановлений строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.

Матеріалами адміністративної справи підтверджуються висновки суду першої інстанції про те, що відповідач (апелянт) Відділ ДАБК Луцької міської ради в процесі розгляду заяви позивача від 17.01.2018 р. про видачу сертифіката на розглядуваний об'єкт будівництва не вимагав у позивача проектну чи іншу документацію щодо об'єкта будівництва.

При цьому, важливим є той факт, що така проектна та виконавча документація у позивача була наявною на той час і він був готовий, в разі необхідності чи на вимогу відповідача, її надати.

Наявність такої документації підтверджується дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, являються обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо безпідставності і як наслідок протиправності висновків Відділу ДАБК Луцької міської ради зафіксованих у пунктах 5, 6, 7, 8, 15 спірного Рішення №ВЛ30 від 29.01.2018 року «Відмова у видачі сертифіката» щодо ненадання вказаної в цих пунктах проектної документації, яке б можна було кваліфікувати як наявність підстави для відмови у видачі сертифіката (перша підстава для відмови).

Суд апеляційної інстанції також враховує, що зміст Довідки щодо розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, та видачі сертифіката, зміст спірного Рішення №ВЛ 30 від 29.01.2018 р. «Відмова у видачі сертифіката», та наявні у справі докази не вказують на те, які саме дії, зокрема ті, що визначені пунктами 25, 26 Порядку №461, були вчинені Відділом ДАБК Луцької міської ради в період розгляду заяви позивача від 17.01.2018 р. про видачу сертифіката, щодо з'ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об'єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, відносно об'єкта «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1».

Відносно пунктів 1, 2, 3, 4, 10, 13, 14, 16 спірного Рішення №ВЛ 30 від 29.01.2018 р. «Відмова у видачі сертифіката» колегія суддів враховує, що вказані в цих пунктах порушення полягають в тому, що проектна документації на розглядуваний об'єкт будівництва не відповідає деяким вимогам ДБН 360-92, ДБН В.2.2-15-2005.

З цього приводу, колегія суддів враховує, що наявна у позивача (замовника будівництва) проектна та виконавча документація щодо розглядуваного об'єкта будівництва, містобудівні умови та обмеження, були виготовлені, погоджені та затверджені до початку будівництва чи в процесі його здійснення. Будівництво об'єкта завершено на підставі такої документації (а.с. 71-102 Т.1, 36-51 Т.1, 7-42 Т.2).

Так, 17.05.2016 року за реєстраційним №ВЛ25 Відділом ДАБК Луцької міської ради була зареєстрована Декларація про початок виконання будівельних робіт.

Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради позивачу були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на розглядуваний об'єкт «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1» від 19.04.2016 р. за №243-106-16.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року в справі №803/629/17 визнано протиправним та скасовано рішення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 22 січня 2017 року за №2 «Про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1» від 19.04.2016 року за №243-106-16.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2017 р. у справі № 161/11953/17 визнано протиправним та скасовано наказ Відділу державного архітектурно-будівельно контролю Луцької міської ради №13 від 09.03.2017 року про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт №25 від 17 травня 2016 року «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення по АДРЕСА_1».

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.04.2016 р. за №199-1 було затверджено коригування детального плану території житлового кварталу в межах вулиць Львівської, Городецької, Олени Кульчицької та Вільямса у місті Луцьку, яким на земельній ділянці по АДРЕСА_1 передбачено будівництво багатоквартирного 9-поверхового жилого будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями.

При цьому, для забезпечення дотримання вимог ДБН було внесено коригування до ДПТ затвердженого вказаним рішенням виконкому Луцької МР на виконання якого і було розроблено проект, де майданчики для відпочинку дорослого населення, для занять фізкультурою, для господарських цілей, для вигулювання собак та дитячі майданчики передбачені на весь мікрорайон.

Проектною документацією також підтверджується, що вхід до цокольного поверху (підвалу) не виступає за межі червоних ліній, які проходять вздовж дороги.

Зазначений у пункті 17 спірного Рішення №ВЛ30 від 29.01.2018 р. пандус являється добудованим і про його невідповідність будівельним нормам доказів немає.

Як уже було вказано судом вище, однією із підстав (третя підстава) для відмови у видачі сертифіката являється невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

Однак, матеріали справи не містять і відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду доказів того, що завершений будівництвом об'єкт не відповідає проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил. Відповідність же самої затвердженої (погодженої) та реалізованої проектної документації вимогам ДБН (будівельних норм, стандартів і правил) не являється предметом оцінки Відділу ДАБК Луцької міської ради на стадії прийняття рішення про видачу сертифіката.

Відносно пункту 9 спірного Рішення №ВЛ30 від 29.01.2018 р. щодо здійснення будівництва на земельній ділянці, яка не відведена для цієї цілі, то матеріалами справи підтверджується, що розглядувана земельна ділянка по АДРЕСА_1 віднесена до земель житлової та громадської забудови. Враховуючи положення статтей 19, 20 Земельного кодексу України, під зміною цільового призначення земельної ділянки слід розуміти перехід з однієї категорії земель до іншої. Зміна використання земельної ділянки в межах однієї категорії не є зміною її цільового призначення, що також не є підставою для відмови у видачі сертифікату.

Відносно пунктів 11, 12 спірного Рішення №ВЛ 30 від 29.01.2018 р. щодо зазначення в акті готовності недостовірних даних про субпідрядників та невідповідність показників об'єкта тим, що надані у декларації про початок виконання будівельних робіт, суд враховує, що такі твердження відповідача жодними доказами не підтверджується.

Тому, немає грунту для висновків про наявність такої підстава для відмови у видачі сертифіката як виявлення недостовірних відомостей у поданих документах (друга підстава).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність та необхідність скасування оскарженого позивачем рішення відповідача №ВЛ30 від 29 січня 2018 року «Відмова у видачі сертифіката».

Також суд апеляційної інстанції погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача видати позивачу сертифікат, що засвідчує прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта «Нове будівництво багатоквартирного жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_1».

Так, відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Верховенство права належить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства (ч.3 ст.2 КАС України).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ст.6 КАС Укураїни).

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії. У разі скасування індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, рішення суду повинно відповідати завданню адміністративного судочинства, а таким заявданням є, зокрема, ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Ефективність полягає в тому, щоб особа, яка довела в суді факт свого порушеного права отримала такий судовий захист, який би забезпечив повне відновлення порушеного права без докладання такою особою додаткових зусиль після набранням судовим рішенням законної сили.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у розглядуваних правовідносинах ефективним засобом судового захисту прав позивача являється зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень вчинити дії щодо видачі сертифіката, що засвідчує прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта. Необхідність вчинення таких дій зумовлено встановленими судом обставинами про те, що для отримання позивачем такого сертифіката виконано всі умови, визначені законом, і вчинення таких дій (прийняття рішення) не передбачає права відповідача як суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд в умовах законодавчого обов'язку цього суб'єкта владних повноважень прийняти рішення про видачу сертифіката за відсутності підстав для відмови.

При цьому, слід зазначити, що з врахуванням положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, у розглядуваних правовідносинах повноваження Відділу ДАБК Луцької міської ради щодо видачі сертифіката на об'єкт завершеного будівництва не належать до дискреційних, оскільки такі повноваження цього суб'єкта публічної влади не містять свободи розсуду (можливість обрання одного із декількох варіантів) в межах законодавчого регулювання цих правовідносин.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Волинської області - залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року в адміністративній справі №803/267/18 за позовом ОСОБА_2 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови складено 20.09.2018 року