Справа № 810/3151/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 вересня 2018 року

Київ

справа №810/3151/17

касаційне провадження №К/9901/60726/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №810/3151/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діпнет Україна» у вересні 2017 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.08.2017 №, яким позивачу визначено штрафні санкції у сумі 12425,01грн. До касаційної скарги додано заяву про поновлення строку касаційного оскарження.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 12.03.2018 позовні вимоги задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 12.06.2018 рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 залишив без змін.

Головне управління ДФС у Київській області 31.08.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статтей 57, 126 Податкового кодексу України, статтей 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування підстав для поновлення строку касаційного оскарження відповідач вказує на наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав, передбачених статтями 44, 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з касаційною скаргою), щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку в установлені процесуальним законом строки.

Верховний Суд ухвалою від 03.08.2018 повернув вперше подану касаційну скаргу відповідачу на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки додана до касаційної скарги відповідачем копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження представника на здійснення від імені скаржника його процесуальних прав та обов'язків.

При зверненні із касаційною скаргою вдруге 31.08.2018 відповідачем долучено до касаційної скарги документ, який належним чином підтверджує повноваження особи, якою підписано касаційну скаргу, на представництво скаржника.

Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що відповідачем вчинено дії з метою здійснення касаційного оскарження судових рішень у найкоротші строки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави пропуску відповідачем строку на касаційне оскарження є поважними, у зв'язку з чим такий строк підлягає поновленню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №810/3151/17 є вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.08.2017 №, яким позивачу визначено штрафні санкції у сумі 12425,01грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що внаслідок помилки підприємства платіж у вигляді авансового внеску у сумі 124251грн., здійснений позивачем відповідно до платіжного доручення від 05.12.2016 №5476, був зарахований контролюючим органом у рахунок сплати податкового зобов'язання, визначеного у податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року, що раніше вже було повністю сплачене позивачем відповідно до платіжного доручення від 14.11.2016 №5358 на суму 398727грн. Таким чином, сума авансового внеску за 2016 рік була вірно визначена платником податків та своєчасно сплачена до державного бюджету, однак, у зв'язку з допущенням позивачем помилки при складанні декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік та не відображення у рядку 16ЗП такої декларації суми сплаченого протягом 2016 року авансового внеску, зарахована податковим органом у рахунок сплати податкового зобов'язання.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 у справі щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 16.08.2017 №, яким позивачу визначено штрафні санкції у сумі 12425,01грн., не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 332, статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Поновити Головному управлінню ДФС у Київській області пропущений з поважних підстав строк на касаційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №810/3151/17.

2. Відмовити Головному управлінню ДФС у Київській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №810/3151/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

3. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк