Справа № 343/244/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2018 року

м. Київ

справа №343/244/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13246/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 343/244/16-а

за позовом ОСОБА_1 до голови м. Долина Івано-Франківської області Гаразда Володимира (далі - Міський голова) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Лицура І.М. та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Мікули О.І., Курильця А.Р., Кушнерика М.П., -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії Міського голови та зобов'язати його забезпечити належний розгляд на черговій сесії Долинської міської ради Івано-Франківської області (далі - Міськрада) питання про передачу ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки, площею 70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування торгового павільйону на підставі поданої 04 вересня 2012 року заяви відповідно до чинного законодавства, зокрема частини четвертої статті 42 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) та статті 19 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» і Регламенту Долинської міської ради.

Позов обґрунтовано тим, що всупереч приписам Регламенту та в порушення Закону № 280/97-ВР, Міський голова, як посадова особа, не виконав свої обов'язки, не вніс на розгляд органу місцевого самоврядування питання передачі позивачу земельної ділянки в оренду, що завдає йому значної шкоди.

Долинський районний суд Івано-Франківської області постановою від 20 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що Міський голова відповідно до наданих йому статтею 42 Закону № 280/97-ВР повноважень та на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року в справі № 876/11166/13 вчинив дії щодо повторного внесення на розгляд чергової сесії Міськради питання про передачу позивачу відповідної земельної ділянки для обслуговування торгового павільйону. Разом з тим, жодна норма закону не покладає на міського голову обов'язок забезпечити прийняття рішення з питань, що розглядаються сесією ради, оскільки відповідно до частини другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. Крім того, частиною першою статті 30 Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон № 93-IV) передбачає, що депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

07 липня 2016 року ОСОБА_1 звернуся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, скасувати постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що за наслідками розгляду заяви позивача не було ухвалено рішення, зокрема, й про відмову в її задоволенні або відхилення чи повернення на доопрацювання, тобто, фактично вона є нерозглянутою, а Міський голова не виконав покладені на нього обов'язки визначені у частині четвертій статті 42 Закону № 280/97-ВР.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 липня 2016 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

04 серпня 2016 року від відповідача до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на вищезгадану касаційну скаргу, в яких Міський голова просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1, починаючи з 2001 року, користувався спірною земельною ділянкою, площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування торгового павільйону, зокрема, в останні роки на підставі договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2010 року, який було продовжено рішенням сесії Міськради від 10 серпня 2012 року до 12 вересня 2012 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі № 876/11166/13 суд визнав протиправною бездіяльність Міського голови та зобов'язав його повторно внести на розгляд чергової сесії Міськради питання про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування торгового павільйону на підставі поданої 04 вересня 2012 року заяви.

21 грудня 2015 року під час пленарного засідання третьої сесії Міськради на розгляд депутатів було винесено проект рішення про передачу ОСОБА_1 в оренду на 5 років земельної ділянки, площею 70 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування торгового павільйону, разом з тим, при голосуванні це питання не набрало необхідної для прийняття рішення кількості голосів, що підтверджується витяг з протоколу цього засідання (Т.1, а.с. 121-123).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами пунктів 2, 8, 9 частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР міський голова: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Право оренди земельної ділянки передбачено у статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Оренда державної та комунальної землі є найбільш розповсюдженим речовим правом на неприватну землю.

Особливості передачі земельної ділянки, що перебуває у державній та комунальній власності, в оренду визначені у статті 124 ЗК України.

Так, за правилами частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною другою статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

При цьому, депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України (частина перша статті 30 Закону № 93-IV).

Отже, саме до повноважень відповідних рад віднесено вирішення питань про передачу земельних ділянок із земель комунальної власності у користування, зокрема, фізичним особам, а міський голова в межах наданих йому повноважень організує роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради рішень ради, зокрема, щодо й передачі в оренду земельних ділянок.

26 листопада 2015 року Міськрада рішенням № 13-2/2015 відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 та частини чотирнадцятої статті 46 Закону 280/97-ВР затвердила Регламент Міськради.

Пунктом другим статті 16 цього Регламенту визначено, що результатом розгляду проекту рішення може бути його зняття на доопрацювання чи не підтримання проекту, прийняття його за основу ячи прийняття проекту в цілому.

У справі, яка розглядається спір виник щодо неприйняття за результатами голосування на пленарному засіданні Міськради рішення на користь позивача про надання йому в оренду земельної ділянки.

При цьому суди встановили, що рішення було «не прийнято» у зв'язку із не набранням відповідної кількості голосів.

Тобто, рішення не було підтримано Міськрадою, що не суперечить законодавству, в тому числі й Регламенту цієї ради.

До того ж, постановою Вищого господарського суду України від 29 листопада 2017 року залишив без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року у справі № 909/1043/15, якою було відмовлено позивачу визнати поновленим договір користування земельною ділянкою на умовах договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2010 року із змінами від 17 серпня 2012 року, укладений між ним та Міськрадою, а також визнати за ним право орендного користування земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0070 га, на умовах зазначеного договору оренди земельної ділянки терміном на п'ять років до 12 вересня 2017 року.

Отже, позивач фактично втратив переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки, щодо якої виник спір, на новий термін, проте він не позбавлений можливості звернутися до Міськради в загальному порядку передачі земельних ділянок в оренду, визначеного в статті 124 ЗК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що дії Міського голови щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 04 грудня 2012 року про передачу земельної ділянки в оренду є правомірними, вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оспорюваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі № 343/244/16-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду