Справа № 805/1998/18-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року справа № 805/1998/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання - Борисові А.А., за участю представників позивача: Шишко Ю.А. та Кузяєва О.В., представника відповідача - Кононенко В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дружківський завод металевих виробів» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року в справі № 805/1998/18-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Дружківський завод металевих виробів» до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Дружківський завод металевих виробів» (далі - позивач, товариство) звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просило:

- визнати протиправними дії Донецької митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, митний орган, Донецька митниця ДФС) по встановленню необхідності сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21 % при митному оформленні товару, отриманого ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» від АТ «Оскольський електрометалургійний комбінат» (Російська Федерація), за кодами УКТЗЕД 7213 99 90 00, 7213 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 79 00, 7227 90 95 00, 7228 30 69 00 ввезеного за електронними митними деклараціями № UА700010/2018/001259 від 02.03.2018, № UА700010/2018/001328 від 06.03.2018, № UА700010/2018/001384 від 12.03.2018, № UА70010/2018/001634 від 21.03.2018, № UА70010/2018/001743 від 26.03.2018, № UА70010/2018/001974 від 02.04.2018, № UА70010/2018/001977 від 02.04.2018, № UА70010/2018/002039 від 04.04.2018;

- визнати незаконними дії Донецької митниці ДФС по відмові в проведенні митного оформлення товару, без сплати товариством остаточного антидемпінгового мита, ввезеного за електронними митними деклараціями № UА700010/2018/001259 від 02.03.2018, № UА700010/2018/001328 від 06.03.2018, № UА700010/2018/001384 від 12.03.2018, № UА70010/2018/001634 від 21.03.2018, № UА70010/2018/001743 від 26.03.2018, № UА70010/2018/001974 від 02.04.2018, № UА70010/2018/001977 від 02.04.2018, № UА70010/2018/002039 від 04.04.2018.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що внаслідок незаконних дій митного органу ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» було безпідставно сплачено антидемпінгове мито у розмірі 15,21% при митному оформленні товару, отриманого від АТ «Оскольський електрометалургійний комбінат» (Російська Федерація), ввезеного за електронними митними деклараціями.

Товариство наголошує, що суд формально підійшов до розгляду позовних вимог, не взяв до ували аргументи позивача. Судом не досліджено ключове питання, чи приймались відповідачем стосовно позивача дії з встановлення необхідності сплати антидемпінгового мита, але зроблено висновок, що такі дії Донецька митниця ДФС не може виконувати, оскільки відповідачем лише стягується остаточне антидемпінгове мито.

Також апелянт звертає увагу суду, що відповідач створив такі умови, які змусили ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» сплатити антидемпінгове мито, чим порушили права та інтереси товариства.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи 02 березня 2018 року до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці ДФС надійшла електронна митна декларація на товар, поставлений позивачу за Контрактом від 23.12.2016 року № СДРЗ - 309949, яку створено декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, що діє від імені та в інтересах позивача, та присвоєно довідковий номер № 6288.

Під час обробки зазначеної вище митної декларації відповідачем за допомогою програмного комплексу «АСМО Інспектор» виявлено грубі помилки, які не дозволили останньому здійснити митні процедури щодо прийняття цієї митної декларації до оформлення та проведення реєстрації.

Програмним комплексом «АСМО Інспектор» в автоматичному режимі (без втручання посадових осіб митного поста) було сформовано Повідомлення декларанту про неможливість прийняття митної декларації до оформлення та проведення її реєстрації, оформлене Протоколом перевірки № 106756 від 02.03.2018.

Цим Протоколом декларанту надано роз'яснення по суті виявленої митним органом помилки, допущеної при складанні електронної митної декларації від 02.03.2018, а саме:

- «графа В не відповідає сумі граф 47 для виду платежу 23: сума 47 граф (СП 01 + СП 02 + СП 99) складає 166535, 23 грн, в графі В - 0»;

- «графа В не відповідає графі сумі граф 47 для виду платежу 28: сума 47 граф (СП 01 + СП 02 + СП 99) складає 252288,28 грн, в графі В - 218981,24 грн».

Надалі, цього ж дня, 02.03.2018 декларантом ФОП ОСОБА_4 до митного органу подано електронну митну декларацію на зазначену вище партію товару, яку зареєстровано відповідачем за № UA 700010/2018/001259 та прийнято до митного оформлення відповідачем.

У цій декларації задекларовано наступний товар:

- № 1 «Прутки гарячекатані, з легованої сталі, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР21 (діаметр 21 мм), зі сталі марки 40Х, у мотках», код УКТЗЕД 7227 90 95 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 2 «Пруток гарячекатаний, з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 17 (діаметр 17 мм), зі сталі марки 35, у мотках», код УКТЗЕД 7213 99 90 00, країна походження - Російська Федерація.

Надалі, 06.03.2018 декларантом ФОП ОСОБА_4 до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці ДФС подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «Прутки гарячекатані з легованої сталі, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), зі сталі марки 40Х, у мотках (23-В1-НМД / 40Х - 1ГП - 66Т - ГОСТ 10702-2016)», код УКТЗЕД 7227 90 95 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 2 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 17 (діаметр 17 мм), зі сталі марки 35, у мотках (17-В1-НМД / 35 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 90 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 3 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі марки 35, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, довжиною 5000-6000 мм, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), у пачках (23-В1-ІУ / 35-2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7214 99 79 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 4 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), зі сталі марки 20, у мотках (23-В1-НМД / 20 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 10 00, країна походження - Російська Федерація.

Окрім цього, 12.03.2018 декларантом ФОП ОСОБА_4 до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці ДФС подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), зі сталі марки 20, у мотках (23-В1-НМД / 20 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 10 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 2 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 17 (діаметр 17 мм), зі сталі марки 35, у мотках (17-В1-НМД / 35 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 90 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 3 «Прутки гарячекатані з легованої сталі, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 25 (діаметр 25 мм), зі сталі марки 40Х, у мотках (В1-НМД / 25 ГОСТ - 2590-2006 / 40Х 1ГП - 66Т - ГОСТ 10702-2016)», код УКТЗЕД 7227 90 95 00, країна походження - Російська Федерація.

21 березня 2018 року декларантом ФОП ОСОБА_4 до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7214 99 39 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, у пачках, ГОСТ 2590-2006»;

- № 2 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, у пачках, ГОСТ 2590-2006»;

- № 3 «код УКТЗЕД 7228 30 69 00, пруток гарячекатаний з легованої сталі марки 40Х, довжиною 5000-6000 мм, у пачках, ГОСТ 4543-2016».

Декларантом ФОП ОСОБА_4 26.03.2018 до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці ДФС подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

Крім того, 02.04.2018 декларантом ФОП ОСОБА_4 до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці ДФС подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

Також, 02.04.2018 декларантом ФОП ОСОБА_4 до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці ДФС подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

Крім того, 04.04.2018 декларантом ФОП ОСОБА_4 до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці ДФС подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

При митному оформленні товару за переліченими митними деклараціями ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

Товариство направило до відповідача та Державної фіскальної служби України Скарги від 06.03.2018 та від 19.03.2018 щодо повернення надмірно сплачених коштів антидемпінгового мита за поданими позивачем митними деклараціями.

Листом митного органу від 10.04.2018 № 2598/10/05-70-19-02 повідомлено позивачу, що остаточне антидемпінгове мито застосовано до задекларованих товарів у відповідності до вимог Рішення, у зв'язку з чим воно не є помилково та/або надміру сплаченою сумою грошового зобов'язання та не підлягає поверненню платнику відповідно до норм Податкового кодексу України та Митного кодексу України.

Листом Державної фіскальної служби України від 04.05.2018 № 15479/6/99-99-14-04-01-15 повідомлено позивачу, що справляння остаточного антидемпінгового мита здійснюється відповідно до опису товару.

Вважаючи, що саме протиправні дії співробітників митної служби змусили його сплатити антидемпінгове мито, а тому дії Донецької митниці ДФС є такими, що суперечать чинному законодавству, ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» звернулось до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частини першої, третьої та четвертої ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Частинами дев'ятою та десятою ст. 264 МК України регламентовано, що орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

А частиною дванадцятою цієї ж статті передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відповідно до частин п'ятої та шостої ст. 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

За приписами ст. 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою ст. 275 МК України у випадках, передбачених законами України (якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України), з метою захисту економічних інтересів України та українських товаровиробників у разі ввезення товарів на митну територію України, незалежно від інших видів мита, можуть застосовуватися особливі види мита: 1) спеціальне мито; 2) антидемпінгове мито; 3) компенсаційне мито; 4) додатковий імпортний збір.

Частиною четвертою ст. 275 МК України передбачено, що антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об'єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.

Положеннями ст. 278 МК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

А згідно з частиною дев'ятою ст. 280 МК України особливі види мита нараховуються за ставками, встановленими рішеннями Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про застосування антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, відповідно до законів України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну».

Обов'язок зі сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України відповідно до ст. 289 МК України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України та припиняється відповідно до ст. 290 МК України при виконанні обов'язку із сплати митних платежів.

Особою, на яку покладається обов'язок зі сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок зі сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» від 22.12.1998 № 330-XIV (далі - Закон № 330-XIV) цей Закон визначає механізм захисту національного товаровиробника від демпінгового імпорту з інших країн, митних союзів або економічних угруповань. Він регулює засади і порядок порушення та проведення антидемпінгових розслідувань і застосування антидемпінгових заходів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону № 330-XIV антидемпінгові заходи - попередні або остаточні заходи, що застосовуються відповідно до цього Закону під час або за результатами антидемпінгового розслідування.

Згідно з п. 2 ст. 1 Закону № 330-XIV антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об'єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).

А відповідно до п. 14 цієї ж статті країна імпорту - Україна.

За приписами ч. 6 ст. 16 Закону № 330-XIV остаточне антидемпінгове мито справляється у відповідному розмірі та у кожному випадку окремо на недискримінаційній основі, незалежно від країни експорту, якщо у рішенні Комісії визначається, що імпорт відповідного товару є об'єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, за винятком імпорту, щодо якого відповідно до цього Закону експортером було взято відповідні зобов'язання. У цьому рішенні Комісія визначає кожного постачальника товару, імпорт якого в країну імпорту є об'єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів. У разі, якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками з однієї країни та неможливо визначити всіх цих постачальників, у рішенні Комісії зазначається ця країна експорту. Якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками більше ніж з однієї країни, у рішенні Комісії можуть бути зазначені або всі постачальники, або, у разі неможливості визначення всіх постачальників відповідного товару, - всі країни експорту. Комісія у своєму рішенні встановлює розмір ставки остаточного антидемпінгового мита, яким обкладається товар постачальника (виробника, експортера, імпортера), імпорт якого в країну імпорту є об'єктом застосування антидемпінгових заходів. Якщо неможливо визначити постачальника (виробника, експортера, імпортера), у цьому рішенні визначається розмір ставки остаточного антидемпінгового мита для відповідної країни експорту.

Відповідно до частини восьмої цієї ж статті, остаточне антидемпінгове мито сплачується за ставкою та на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування остаточних антидемпінгових заходів. Остаточне антидемпінгове мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов'язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при імпорті в країну імпорту товарів.

Частиною першою ст. 28 Закону № 330-XIV передбачено, що попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів. Зазначене мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов'язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при ввезенні на митну територію країни імпорту певних товарів. Щодо імпорту товару одним постачальником не можуть одночасно застосовуватися антидемпінгове та компенсаційне мито.

Згідно з частиною другою цієї ж статті Міністерство публікує у газеті повідомлення про рішення, згідно з яким запроваджується справляння попереднього або остаточного антидемпінгового мита, рішення про прийняття зобов'язань експортера щодо припинення демпінгового імпорту або про припинення антидемпінгових розслідувань чи антидемпінгових процедур без застосування антидемпінгових заходів. З метою дотримання вимог щодо захисту конфіденційної інформації ці рішення повинні містити перелік експортерів, якщо це можливо, або заінтересованих країн, опис товару, резюме фактів і основні висновки щодо наявності демпінгу та шкоди. Копія рішення надсилається відомим заінтересованим сторонам. Положення цієї частини застосовуються також до відповідних рішень про перегляди антидемпінгових заходів.

Так, з Повідомлення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації», 28 грудня 2017 року Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі (далі - Комісія) відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» (далі - Закон) розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації. За результатами такого розгляду Комісія:

1) зробила позитивний висновок: стосовно наявності в період розслідування (2016 рік) демпінгового імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації; щодо обґрунтованості методу, на підставі якого було визначено демпінгову маржу; зробила позитивний висновок щодо наявності істотної шкоди, заподіяної національному товаровиробникові, що підтверджується погіршенням соціально-економічних показників національного товаровиробника протягом 2014-2016 років, зокрема: скоротилися обсяги виробництва (8,55 %) та обсяги використання виробничих потужностей (10,85 %), зменшилися обсяги продажу товару на внутрішньому ринку України (1,75 %) та частка національного товаровиробника на внутрішньому ринку України (7,20 %), скоротився персонал (15,37 %), зменшився обсяг інвестицій (8,01 %) тощо;

2) установила, що: протягом періоду дослідження демпінговий імпорт в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації призвів до значного зниження цін на подібний товар, а в період розслідування ціни демпінгового імпорту були нижче цін подібного товару національного товаровиробника; наявний причинно-наслідковий зв'язок між демпінговим імпортом в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації та істотною шкодою, заподіяною національному товаровиробнику; національні інтереси України потребують застосування остаточних антидемпінгових заходів.

У зв'язку із зазначеним та відповідно до статті 16 Закону Комісія прийняла рішення № АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:

Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами: 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п'ять років.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.

Остаточне антидемпінгове мито справляється у відсотках до митної вартості товару, опис якого зазначено вище.

Сплата остаточного антидемпінгового мита здійснюється в готівковій чи безготівковій формі, або шляхом унесення суми мита на депозит, або оформлення відповідного боргового зобов'язання, якщо інше не передбачено законодавством України.

Остаточне антидемпінгове мито стягується органами доходів і зборів (митницями) України незалежно від сплати інших податків і зборів (обов'язкових платежів).

Застосування остаточних антидемпінгових заходів не повинно створювати перешкод для здійснення митного оформлення.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій 02.03.2018 Донецькою митницею ДФС прийнято рішення про відмову ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» у митному оформленні товару та прийнятті митної декларації № 6288, про що м/п «Краматорськ» заповнено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів від 02.03.2018 без номеру. Причиною такої відмови на переконання відповідача, є необхідність справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару з Російської Федерації у розмірі 15,21%.

У зв'язку з необхідністю випуску товару 02.03.2018 оформлено нову митну декларацію № UA 700010/2018/001259 та нараховано остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% на суму 145081,23 грн та 21454,00 грн.

Проте, в матеріалах справи будь-які докази формування митним органом Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів від 02.03.2018 за МД № UA 700010/2018/001259, якою, на думку позивача, порушено його права та інтереси, відсутні.

За приписами частин першої та другої ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

А відповідно до частини першої ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) №1-10/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі № 800/206/15 за позовом до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, про визнання незаконним акта Президента України, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані товариством дії митного органу щодо відмови в проведенні митного оформлення товару без сплати остаточного антидемпінгового мита, ввезеного за електронною митною декларацією № UA 700010/2018/001259 від 02.03.2018 не могла спричинити порушення прав та законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері, оскільки такі дії згідно з чинним законодавством мають місце лише у формі відповідних рішень, які в межах спірних правовідносин відповідачем не приймались. Отже, такі дії не можна вважати юридично значимими для позивача, оскільки вони не мали безпосереднього впливу на його суб'єктивні права та обов'язки та не породжували для позивача будь-яких юридичних наслідків.

Доводами апеляційної скарги викладений висновок не спростовано, тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення в цій частині.

Щодо вимог про визнання дії Донецької митниці ДФС по встановленню необхідності сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% при митному оформленні товару, отриманого ПрАТ «Дружківський завод металевих конструкцій» від АТ «Оскольський електрометалургійний комбінат» (Російська Федерація) за кодами УКТЗЕД 7213 99 90 00, 7213 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 79 00, 7227 90 95 00, 7228 30 69 00 ввезеного за електронними митними деклараціями № UA700010/2018/001259 від 02.03.2018, № UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018, № UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018, № UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018, № UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018, № UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018, № UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018, № UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018 протиправними, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Доводи товариства про встановлення відповідачем перешкод для митного оформлення товару, ввезеного на Україну за переліченими електронними митними деклараціями, шляхом встановлення остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21%, є безпідставними, оскільки необхідність сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% при митному оформленні товару за кодами УКТЗЕД 7213 99 90 00, 7213 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 79 00, 7227 90 95 00, 7228 30 69 00, ввезеного в Україну з Російської Федерації, встановлено не діями відповідача, а Митним кодексом України, Законом України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» та Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» від 28 грудня 2017 року № АД-382/2017/4411-05. Тобто, митний орган діяв у відповідності до норм чинного законодавства та наданих йому повноважень.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дружківський завод металевих виробів» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року в справі № 805/1998/18-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Дружківський завод металевих виробів» до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та незаконними - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року в справі № 805/1998/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 19 вересня 2018 року. Повне судове рішення складено 21 вересня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук