Справа № 0240/2293/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 вересня 2018 р. Справа № 0240/2293/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Чугаєнко К.Є

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково та, окрім іншого, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 20.01.2018 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту смт. Чечельник на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

Разом із тим, за наслідками повторного розгляду клопотання ОСОБА_3, листом від 18.06.2018 року №1361/0-2672/0/95-18 йому відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту смт. Чечельник на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

Така відмова мотивована відсутністю згоди власника земельної ділянки або органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 13.07.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Ухвалою від 16.07.2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою від 27.07.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 09.08.2018 року.

Судове засідання 09.08.2018 року відкладено до 11.09.2018 року, у зв'язку з необхідністю надання сторонам часу на подання відповіді на відзив та заперечень на таку відповідь.

Присутній у судовому засіданні 11.09.2018 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зокрема зазначив, що відповідач відмовив ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою з підстав, що не передбаченні положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладенні у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що ОСОБА_3 не звертався до відповідача за згодою на поділ земельної ділянки у порядку ст. 56 Закону України "Про землеустрій", що свідчить про недотримання процедури та є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а саме: у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам ст. 56 Закону України "Про землеустрій".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 20.01.2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням та відповідними додатками про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту смт. Чечельник на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

Листом №1361/0-849/0/95-18 від 27 лютого 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу в надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та повідомило, що формування об'єкта на підставі проекту землеустрою щодо відведення буде суперечити схемі землеустрою, що міститься у технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Чечельницької селищної ради, адже поділ земельної ділянки має здійснюватись за технічною документацією щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково та, окрім іншого, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 20.01.2018 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту смт. Чечельник на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

За наслідками повторного розгляду клопотання ОСОБА_3, листом від 18.06.2018 року №1361/0-2672/0/95-18 ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою. Зокрема зазначено, що поділ земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без змін їх цільового призначення, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Відповідно до статті 56 Закону України "Про землеустрій" такий вид документації розробляється на підставі нотаріально посвідченої згоди на поділ чи об'єднання земельної ділянки користувачів земельної ділянки та згоди власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідачем було відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Незгода позивача із такою відмовою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 цієї статті передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Крім того, частиною четвертою статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року (далі - Положення № 15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з підпунктів 31, 50 пункту 4 Положення № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 Положення № 15 передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо її відведення.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом із тим, як видно із листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18.06.2018 року №1361/0-2672/0/95-18, відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки аргументована тим, що відповідно до ст. 56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація щодо поділу земельної ділянки розробляється на підставі нотаріально посвідченої згоди на поділ чи об'єднання земельної ділянки користувачів земельної ділянки та згоди власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем.

Таким чином, на думку суду, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області з непередбачених законом підстав відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, надаючи оцінку посиланням представника відповідача на невідповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки) вимогам законів, а саме: ст. 56 Закону України "Про землеустрій", суд зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 56 Закону України "Про землеустрій" визначено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Із наведеного слідує, що наявність згоди власника або органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою на поділ чи об'єднання земельних ділянок є вимогою до самої технічної документації із землеустрою.

При цьому, необхідність наявності у особи такої згоди ще при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, ані положеннями ЗК України, ані Закону України "Про землеустрій" не передбачена.

Таким чином, посилання представника відповідача на відсутність передбаченої ст. 56 Закону України "Про землеустрій" згоди власника або органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою на поділ чи об'єднання земельних ділянок, як на підставу для відмови у надані позивачу дозволу на розробку технічної документації, на переконання суду, є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про протиправність відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту смт. Чечельник на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

Відтак, адміністративний позов в цій частині позовних вимог слід задовольнити.

Що ж до позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, судом враховано положення ч. 4 ст. 245 КАС України, якими передбачено, що суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в рішення від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15.

Таким чином, враховуючи, що позивач неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з одного і того ж питання, однак отримував відмови, які були визнані протиправними в судовому порядку, та з огляду на наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, суд дійшов висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту смт. Чечельник на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,00 га, яка розташована на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області, яка викладена у листі від 18.06.2018 року за №1361/0-2672/0/95-18 "Щодо розгляду клопотання".

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,00 га, яка розташована на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 21.09.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна