Справа № 357/9785/18
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9785/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі -Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Затолокіна Володимира Валерійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом 27.08.2018 року мотивуючи тим, що 18.08.2018 року поліцейським СРПП № 1 Білоцерківського ВП Затолокіним Володимиром Валерійовичем було винесено постанову серія ДП018 № 818346, про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до вказаної постанови він о 00:30 год. рухаючись за кермом транспортного засобу Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 у м. Б. Церква по вул. Гетьмана Сагайдачного та на повороті на провулок Зелений, не вказав напрямок руху, а саме: не ввімкнув лівий сигнал повороту, чим порушив п. 9.2. б - Правил дорожньою руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначені дії працівника поліції, він вважає протиправними, а постанову незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням норм законодавства. Так, 18.08.2018 року о 00:30 год. він прямував до міської лікарні № 2, оскільки ОСОБА_3, яка їхала разом з ним, потребувала медичної допомоги. Рухаючись по вул. Гетьмана Сагайдачного зі сторони провулка Зеленого, зупинився автомобіль без ввімкнених сигналів повороту з порушенням рядності руху. Він увімкнув лівий поворот і почав повертати з вул. Гетьмана Сагайдачного на провулок Зелений. Під час закінчення маневру, на авто, що стояло попереду нього ввімкнулись червоні проблискові маячки, тоді стало ясно, це поліцейський патрульний автомобіль. Виконавши вимогу поліцейського, він зупинився і до його авто підійшов поліцейський, який одразу попросив пред'явити йому документи. Однак, він не погодився та попросив спершу поліцейського представитись та назвати причину зупинки та попросив повідомити про докази стосовно його порушення і наголосив на тому, що пасажиру, що знаходиться в його авто необхідно в лікарню для отримання невідкладної медичної допомоги. Відповідач його прохання проігнорував та почав наголошувати на тому, що існує розпорядження, яке дозволяє зупиняти автомобіль в темну пору доби у зв'язку з ситуацією в країні. В 00:39 год. він зателефонував на 102 і повідомив про те, що його зупинили працівники поліції, які не називають законних вимог зупинки, а також ігнорують вимогу про надання пасажиру негайної невідкладної медичної допомоги. Разом з тим, попросив уточнити чи існує, озвучене поліцейським, розпорядження щодо «зупинки автомобіля в темну пору доби і ситуацію в країні», на що йому відповіли, що такого розпорядження не існує. Тоді, відповідач, проконсультувавшись з кимось по телефону, назвав іншу причину зупинки, а саме: не вказаний напрямок руху. Надалі він принципово настоював на своєму і не погоджувався із пред'явленим йому правопорушенням та просив надати докази стосовно вказаного правопорушення. Однак, так як працівники поліції постійно вигадували нову причину зупинки його авто та не надавали докази для розгляду, він наполіг на тому щоб працівники поліції викликали ще один патруль для подальшого врегулювання спору. О 00:55 год. він знову зателефонував на лінію «102» та пояснив ситуацію, що в автомобілі перебуває пасажир, якому необхідна негайна невідкладна медична допомога та попросив надіслати на місце оформлення правопорушення інший патруль поліції, адже відповідач поводить себе упереджено та неправомірно. В подальшому, не змінюючи тон та рівень емоцій, відповідач підійшов до його автомобіля із бланком постанови та повідомив, що відносно нього буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Він почав наполягати на об'єктивному розгляді справи, на що відповідач заперечив та далі заповнював постанову. Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача, висловлення звинувачень у його бік, відповідач одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми ст.ст. 278-282КУпАП, не ознайомив його правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та ст.ст. 55, 56, 59, 63Конституції України. Тож, не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не було роз'яснено його права та обов'язки, не були дослідженні докази, і взагалі з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначене лише підтверджує халатне та упереджене ставлення відповідача до розгляду справи. Своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП, а також право позивача на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так і ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. Тому, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серіїДП018 № 818346 від 18.08.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень та закрити провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач поліцейський СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Затолокін Володимир Валерійович в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 205, 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.08.2018 року СРПП № 1 Білоцерківського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області Затолокіним Володимиром Валерійовичем щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії ДП018 № 818346, у справі про адміністративне правопорушення (а.с.10), відповідно до якої ОСОБА_1 18.08.2018 року о 00 год. 30 хв. в м. Біла Церква по вулиці Гетьмана Сагайдачного керував автомобілем НОМЕР_2, здійснив маневр повороту ліворуч по вулиці Зелена не вказав напрямок руху, а саме не подав попереджувальний сигнал повороту відповідного напрямку та порушив п. 9.2(Б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 р. І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 р. ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серіїДП018 №818346 від 18.08.2018 року(а.с.10) ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України, чим порушив п.9.2.(б) ПДР, а саме здійснив маневр повороту ліворуч не вказавши напрямок руху, а саме не подав попереджувальний сигнал повороту відповідного напрямку.

Положеннями пункту 9.1. Правил дорожнього руху України визначено, що попереджувальними сигналами є:а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;б) звукові сигнали;в) перемикання світла фар;г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда;д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору. Відповідно до п. 9.2. ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:а) перед початком руху і зупинкою;б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а у відповідача було витребувано справу про адміністративне правопорушення щодо позивача з доказами щодо правомірності винесеної постанови серії ДП018 № 818346 від 18.08.2018 року.

Однак, відповідач не надав до суду відзив на позов з належними та допустимими доказами в спростування доводів позивача, а з матеріалів справи та наданого до суду позивачем відеозапису

вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановив свідків правопорушення, не складав протокол, враховуючи, що позивач заперечував встановлене поліцейським правопорушення, не зазначив чи здійснювався відеозапис правопорушення, передбаченого п.9.2.Б ПДР. До постанови про адміністративне правопорушення відповідачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17)

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам КУпАП, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому постанова серії ДП018 № 818346 від 18.08.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.2 ст.122, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 818346 від 18.08.2018 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

СуддяО. В. Бондаренко