Справа № 263/8337/18
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/8337/18
Провадження № 2-а/263/333/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до патрульного поліцейського УПП в м. Маріуполі в Донецькій області Мітько Владислава Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, вказуючи, що постановою патрульного поліцейського УПП в м. Маріуполі в Донецькій області Мітько В.А. від 12.06.2018 року серії ЕАА № 439916 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн., за те, що він 12.06.2018 року о 08-00 год., керуючи автомобілем VOLKSWAGEN LT, д.н. НОМЕР_2, в м. Маріуполі по вул. Куїнджи, 113, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Зауважує, що ПДР України він не порушував, а діяв відповідно до положень п.п.16.8, 8.11 ПДР, які не тільки дозволяють, а й зобов'язують водія, що виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, продовжити рух незалежно від сигналу світлофора. Також зауважує, що при розгляді справи про притягнення його до відповідальності за вказане порушення він неодноразово наголошував поліцейському на те, що йому потрібна юридична допомога, та просив перенести розгляд, що поліцейським зроблено не було. На підставі викладеного, а також відсутності доказів порушення ним ПДР, просив скасувати постанову патрульного поліцейського УПП в м. Маріуполі в Донецькій області Мітько В.А. від 12.06.2018 року серії ЕАА № 439916 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та додаткові пояснення, в яких зауважив, що наданий відповідачем відеоматеріалам інкримінованого йому правопорушення не є допустимим доказом, оскільки він був записаний на особовий відео реєстратор. При цьому зауважив, що стоп лінію він проїхав на миготливий зелений сигнал світлофора та завершив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, не здійснюючи екстреного гальмування. Також на відео на видно саму стоп лінію, тому не можливо встановити момент її перетину.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив прохання про розгляд справи за його відсутності та про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що під час патрулювання 12.06.2018 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мітько В.А. у Центральному районі м. Маріуполя по вул. Артема (Куїнджі), близько 07 год. 54 хв., було помічено транспортний засіб VOLKSWAGEN LT 35 D, номерний знак НОМЕР_2, який проїхав на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.ґ ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» був зупинений поліцейським. Поліцейській підійшов до водія автомобіля, представилася належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред'явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, що позивачем було виконано. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз'яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поліцейський виніс на місці зупинки транспортного засобу відносно гр. ОСОБА_1 постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. Також позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився. Вказані обставині зафіксовані інспектором за допомогою технічного приладу, закріпленого у патрульному автомобілі. Показання технічного приладу, що мають функції відеозапису, є належним та допустимим доказом в розумінні статті 251 КУпАП та доводять наявність адміністративного правопорушення. Клопотання позивача про ознайомлення з відеозаписом було задоволено в повному обсязі, а буд-яких інших клопотань позивач не заявляв та зазначав інспектору, що не бажає користуватись своїми правами, що в свою чергу суперечить його претензії, викладеної в позивній заяві, що йому не надали можливості подати клопотання про перенесення розгляду справи, або можливості користуватись допомогою адвоката. При цьому жодного доказу на обґрунтування доводів позову позивач не надав.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2018 року постановою інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мітько В.А. серії ЕАА № 439916 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за те, що він керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN LT 35 D, номерний знак НОМЕР_2, в м. Маріуполі по вул. Куїнджи, 113, проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.ґ ПДР України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналу.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Твердження позивача щодо недопустимого як доказ наданого відеоматеріалу, який був записаний на особовий відео реєстратор, є неспроможними, оскільки за змістом статті 31 Закону "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 вказаного Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 40 «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний факт правопорушення було зафіксовано на відеорегістраторі, встановленому в службовому автомобілі патрульної поліції.

Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Ознайомившись з наданими доказами, а саме відеоматеріалом від 12.06.2018 року, суд приходить до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху мало місце, оскільки останній здійснив проїзд перехрестя на заборонний - жовтий сигнал світлофора.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він проїхав стоп лінію на миготливий зелений сигнал світлофора та не можливість встановлення монету цього перетину, у зв'язку з не відображанням самої стоп лінії на наданому відповідачем відео, оскільки дані твердження позивача спростовуються наданим відеоматеріалом.

Так, при перегляду вказаного відео чітко видно, що ОСОБА_1 здійснив перетин дорожнього знаку 5.62 "Місце зупинки" на заборонений - жовтий сигнал світлофора.

Що стосується посилань позивача на п. п.16.8, 8.11 ПДР України, то вони є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно п.16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

При цьому вказані положення ПДР України в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки як вбачається з того ж відеозапису здійснення ОСОБА_1 екстреного гальмування під час включення жовтого сигналу світлофору не призвело б до небезпеки для інших учасників дорожнього руху, а обов'язок їхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді у позивача в даному випадку не виник, оскільки він виїхав на перехрещення проїзних частин на сигналом світлофора, що не дозволяв рух.

Як видно із наданого відеозапису, до наближення до світлофора автомобіля позивача заздалегідь ввімкнувся зелений миготливий сигнал світлофора, який відповідно до ПДР попереджав про наступну зміну сигналу на жовтий, тому можна прийти до висновку, що цей час давав можливість позивачу у разі належної уважності зупинити транспортний засіб шляхом зниження швидкості не вдаючись до екстреного гальмування перед світлофором, при цьому ніяких перешкод для здійснення гальмування у позивача не було.

Також в ходу судового розгляду учасники процесу не надавали жодних пояснень з приводу швидкості руху позивача в частині можливості екстреного гальмування, та відповідне клопотання з метою встановлення даної швидкості заявлено не було.

Відповідно до п. 2.3.6 ПДР України, водій керуючи автомобілем, зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі.

Пунктом 8.10 ПДР встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 8.11 ПДР).

Пункт п. 8.11 ПДР, на який посилається позивач, дозволяє водіям рухатися далі лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, проте, позивач не довів, що в разі здійснення ним зупинки перед світлофором він не забезпечив би безпеку дорожнього руху, а отже позивач необґрунтовано посилається на п. 8.11 ПДР, як на підставу своїх вимог.

Суд вважає, що за умови дотримання ОСОБА_1 вимог п/п. «б» п. 2.3 ПДР, а саме: якби він був уважним і стежив за дорожньою обстановкою, позивач не допустив би порушень ПДР, оскільки рухаючись зі швидкістю, встановленої в місті, він побачив би зелений миготливий сигнал світлофора, а тому, враховуючи дорожню обстановку, повинен був вжити заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу на подальший забороняючий жовтий сигнал світлофора відповідно до ПДР.

Позивач керував автомобілем в суху і ясну погоду з сухим асфальтним покриттям а тому, перетинаючи перехрестя на жовтий сигнал світлофора, як він стверджує в судовому засіданні ,не діяв відповідно до п.п. 8.11 Правил дорожнього руху ,оскільки він мав можливість зупинити транспортний засіб у місці передбаченому пунктом 8.10 ПДР України ,не вдаючись до екстреного гальмування.

Твердження позивача щодо висловлювання ним прохання при складенні оскаржуваної постанови про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю наданні йому правової допомоги, також спростовуються наданим відповідачем відеоматеріалом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 лише висловлював до патрульного поліцейського прохання про надання йому допомоги безпосередньо самим патрульним поліцейським, шляхом роз'яснення причин недійсності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У зв'язку зі скоєними правопорушеннями, та у відповідності до вимог п.1 ч. 1, п.2 ст. 35, п. 3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вищезазначений транспортний засіб був зупинений, позивача працівником патрульної поліції було проінформовано про причину зупинки, були перевірені посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на нього. При цьому позивачу працівником патрульної поліції були роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином при складанні оскаржуваної постанови працівником УПП в м. Маріуполі не було допущено процесуальних порушень, зокрема порушення прав ОСОБА_1 на захист.

Приведені норми чинного законодавства України дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тож суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.2, 72-77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 122 ч.2, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до патрульного поліцейського УПП в м. Маріуполі в Донецькій області Мітько Владислава Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Хараджа