Справа № 819/952/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/952/18

18 вересня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Бахір Р.Д.

представника відповідача Попович Ю.І.

представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Міністерства оборони України, в якій просить:

- визнати протиправним і скасувати пункт 35 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 24.11.2017 № 122 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду III групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 24.07.2018.

Судове засідання, призначене на 24.07.2018 не проводилося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Мірінович У.А. на лікарняному, розгляд справи відкладено на 07.08.2018.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 продовжено процесуальні строки розгляду справи судом, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та відкладено розгляд справи на 21.08.2018 відповідно до статті 205 КАС України.

Тернопільським окружним адміністративним судом у судовому засіданні у даній справі, яке проводилося 21.08.2018 оголошувалась перерва для надання додаткових доказів.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 відкладено розгляд справи на 18.09.2018 відповідно до статті 205 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 29.09.1985 по 11.11.1987 проходив військову службу, внаслідок чого брав у складі військової частини п/п НОМЕР_1 з 27.04.1986 по 11.11.1987 участь у бойових діях на території Республіки Афганістан. Під час проходження служби ОСОБА_1 отримав множинні вогнепальні осколкові поранення (контузія) в голову, ліву руку та праву ногу (жовтень 1986) з наявністю п`яти зміцнілих шкірних рубців в місцях поранення, які було визнано такими, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, та стало підставою для встановлення позивачу III групи інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії та захворюванням, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Надалі, 23.11.2015 позивач звернувся із завою до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії та захворюванням, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії. Однак, за результатами розгляду заяви та поданих до неї документів, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, позивачем в тому числі, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які передбачені пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), про що був складений відповідний протокол № 36 від 20.05.2016.

У зв`язку з цим, позивач оскаржив зазначене рішення комісії, яке оформлене протоколом № 36 від 20.05.2016 до Тернопільського окружного адміністративного суду. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення отриманого під час бойових дій в республіці Афганістан і прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Водночас, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 змінено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як інваліду ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби. В решті постанову залишено без змін.

Надалі, Тернопільський обласний військовий комісаріат листом від 14.12.2017 № 10/2/8801 повідомив позивача, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлене протоколом від 24.11.2017 № 122, при розгляді документів, які надійшли відповідно до постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі № 595/312/17-а та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 від 05.10.2017 у справі № 876/8191/17, відмовлено позивачу у призначенні ОГД, мотивуючи тим, що позивач не надав документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які передбачені пунктом 11 Порядку № 975.

Позивач вважає, що така відмова є протиправною, оскільки йому встановлено ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, а тому відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) він має право на отримання ОГД.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 20.08.2018 (арк. справи 110), просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки позивач не надав документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які передбачені пунктом 11 Порядку № 975.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позовну заяву від 03.08.2018 № 594 (арк. справи 83) просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (в судовому засіданні підтримала позицію представника відповідача у повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову), суду пояснила, що позивач не надав документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які передбачені пунктом 11 Порядку № 975, з огляду на що вважає відмову відповідача правомірною.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, що позивач з 29.09.1985 по 11.11.1987 проходив військову службу, внаслідок чого брав у складі військової частини п/п НОМЕР_1 з 27.04.1986 по 11.11.1987 участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, що підтверджується записами у військовому квитку позивача НОМЕР_2 (арк. справи 40-41).

Водночас, згідно довідки від 12.08.1986, виданою військовою частиною п/п НОМЕР_1 , слідує те, що позивач дійсно проходив службу у складі військової частини п/п НОМЕР_1 та виконував бойові завдання. При цьому був вірним військовій присязі, проявив мужність і героїзм 12.08.1986, отримав бойову травму. Також зазначено, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині п/п НОМЕР_1 з 12.08.1986 по 29.09.1986, з приводу мінно-взривної травми, внаслідок чого отримав струс головного мозку "контузія" (арк. справи 65).

Надалі, 10.12.2013 позивач пройшов судово-медичну експертизу в Тернопільському обласному бюро судово-медичної експертизи. За висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 1752, локалізація, кількість та властивості рубців вказують, що їх утворення внаслідок загоєння вогнепальних осколкових поранень, отриманих у 1986 році під час проходження військової служби (арк. справи 14).

Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 23.12.2013 № 698 підтверджується те, що позивач отримав поранення, а саме: множинні вогнепальні осколкові поранення (контузія) в голову, ліву руку та праву ногу (жовтень 1986) з наявністю п`яти зміцнілих шкірних рубців в місцях поранення, у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де вились бойові дії.

Згідно виписки з акта МСЕК від 13.04.2014 серії НОМЕР_3 позивачу визначено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - "поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де вились бойові дії" (арк. справи 37).

У зв`язку з чим, УПСЗН Бучацької РДА 28.04.2014 було видано позивачу посвідчення серії НОМЕР_4 , як інваліду війни ІІІ групи. Відповідно до посвідчення позивач має право та пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (арк. справи 44).

Надалі, 23.11.2015 позивач звернувся із завою до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії та захворюванням, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії (арк. справи 114).

Листом від 02.12.2015 № 10/2/10471 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву ОСОБА_1 направлено на розгляд Департаменту фінансів Міністерства оборони України із висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому запасу ОСОБА_1 , який 12.03.2010 вперше визнаний інвалідом третьої групи від загального захворювання та 13.03.2014 повторно визнаний інвалідом третьої групи від поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зі змісту висновку слідує, що командування вважає, що ОСОБА_1 , який звільнений з військової служби 11.11.1987, має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. До висновку додано: заяву ОСОБА_1 на 1 арк., копії висновку МСЕК на 4 арк., копія витягу ВЛК на 1 арк., копія висновку судово-медичної експертизи на 2 арк., довідки про проходження військової служби на 1 арк., копія військового квитка на 2 арк., копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на 3 арк. (арк. справи 130).

Після чого, листом від 01.06.2016 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що протоколом від 20.05.2016 № 36 комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби за результатами розгляду заяви та поданих до неї документів, дійшла висновку про необхідність повернення документи позивача на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які передбачені пунктом 11 Порядку № 975 (арк. справи 132).

У зв`язку з цим, позивач оскаржив зазначене рішення комісії, яке оформлене протоколом № 36 від 20.05.2016 до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення отриманого під час бойових дій в республіці Афганістан і прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Водночас, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 змінено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як інваліду ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби. В решті постанову залишено без змін (арк. справи 100-102).

Надалі, Тернопільський обласний військовий комісаріат листом від 14.12.2017 № 10/2/8801 повідомив позивача, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлене протоколом від 24.11.2017 № 122, при розгляді документів, які надійшли відповідно до постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі № 595/312/17-а та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 від 05.10.2017 у справі № 876/8191/17, відмовлено позивачу у призначенні ОГД, мотивуючи тим, що позивач не надав документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які передбачені пунктом 11 Порядку № 975 (арк. справи 8).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з пунктом 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII (підпункт 4 в редакції, який діяв на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом "б" пункту 2 статті 16-2 Закону № 2011-XII (підпункт "б" в редакції, який діяв на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 Закону № 2011-XII).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме з 13.04.2014 у позивача і виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де вились бойові дії, що підтверджується випискою з акта МСЕК від 13.04.2014 серії АВ № 0328748.

Водночас, суд критично ставиться до твердження відповідача на те, що підставою для відмови позивачу у призначенні та виплати ОГД слугувало не подання позивачем документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), оскільки правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги відповідно до статей 16, 16-2 Закону № 2011-XII та Порядку № 975 є відповідний висновок МСЕК щодо встановлення інвалідності, який подавався позивачем до заяви від 23.11.2015.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що з 13.04.2014 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де вились бойові дії, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги згідно пункту 35 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.11.2017 № 122.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частинами третьою та четвертою статті 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно пункту 35 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24 листопада 2017 року № 122;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то на підставі абзацу другого частини п`ятої статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: с. Скоморохи, Бучацький район, Тернопільська область, 48462, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 6, Київ 168, 03168, ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дій, задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно пункту 35 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24 листопада 2017 року № 122.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.09.2018.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.