Справа № 357/6309/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року № 357/6309/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

На виконання вимог ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.06.2018, у порядку, передбаченому статтею 29 КАС України до Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції Київської області, у якому позивач просить зобов'язати Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції Київської області внести зміни до актового запису про народження від 14 лютого 2001 №1, складеного виконавчим комітетом Пеняківської сільської ради Бродівського району Львівськой області, а саме - змінити громадянство матері дитини з "громадянка України" на "громадянка Російської Федерації".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у свідоцтві про народження її сина від 14.02.2001 №1 Пеняківською сільською радою Бродівського району помилково було зазначено громадянство матері - "України", замість громадянство "Російської Федерації". У зв`язку із чим, позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін, до якої додав документи, які підтверджують його громадянство - Російської Федерації. Однак, відповідачем відмовлено у внесенні змін до свідоцтва, з мотивів неможливості встановити, яке громадянство мала ОСОБА_1 на момент народження дитини. Враховуючи те, що позивач є громадянином Російської Федерації, відмова про внесення зміни до актового запису цивільного стану, на його думку, є протиправною.

Ухвалою суду від 17.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, правом, передбаченим статтею 162 КАС України, не скористався, будь-яких заяв по суті справи до суду не надавав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, а саме - свідоцтва про народження НОМЕР_1, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Літовище Брордівського району Львівської області, про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 14.02.2001 зроблено відповідний запис №1 (а.с 7).

Згідно із відомостями зазначеного свідоцтва, батько - ОСОБА_4, національність - молдованин, громадянство - України, мати - ОСОБА_1, національність - гагаузка, громадянство - України.

У графі "місце народження" вказаної довідки зазначено - Молдова, у графі "громадянство (підданство)" - громадянка Росії, а у графі "коли і звідки приїхав в Україну" - 2006 р. Росія.

Як встановлюється з адміністративного позову, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису від 14.02.2001 №1, складеного виконавчим комітетом Пеняківської сільської ради Бродівського району Київської області, у якій просила змінити громадянство матері дитини з "громадянство України", на громадянство "Російської Федерації".

У підтвердження обґрунтованості заяви, позивачем було надано наступні документи:

- копія нотаріально завіреного перекладу паспорта громадянина Російської Федерації №6486706 від 03.11.2017, орган, що видав документ - Посольство Росії, Україна;

- копія посвідки на постійне проживання НОМЕР_2 від 05.10.2010, видана відділом ГІРФО ГУ МВС України у Київській області;

- копія свідоцтва про народження дитини позивача від 14.02.2001 НОМЕР_1;

- копія актового запису та повний витяг від 04.01.2018 №4 з Державного реєстру актів Цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини позивача.

За результатами розгляду заяви, Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції Київської області прийнято висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану від 10.01.2018, яким відмовлено у внесені змін до актового запису про народження дитини від 14.02.2001 №1. Даний висновок вмотивований тим, що відповідач не може прослідкувати, яке громадянство мав позивач на момент реєстрації народження дитини, тобто станом на 2001 рік, оскільки до заяви про внесення змін до актового запису, заявником надано паспорт громадянина Російської Федерації, який виданий 03.11.2017 та посвідку на постійне місце проживання, яку видано 05.10.2010.

Позивач вважає, що така відмова Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції Київської області суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права та інтереси, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Статтею 49 Цивільного кодексу України встановлено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Відповідним законом є Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-ІV (далі - Закон №2398-ІV), який регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Частинами першою, другою та третьою статті 9 Закону №2398-VI передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону №2398-VI, правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно зі статтею 22 Закону 2398-ІV внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Аналогічні норми визначені Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793.

Судом встановлено, що Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції Київської області 10.01.2018 було складено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким ОСОБА_1 відмовлено у внесені змін до актового запису про народження дитини від 14.02.2001 №1, а саме - змінити громадянство матері дитини "громадянка України" на "громадянка Російської Федерації", з тих мотивів, що на підставі наданих до заяви документів, неможливо встановити той факт, що позивач станом на 14.02.2001 перебував у громадянстві Російської Федерації.

При вирішенні даного адміністративного спору по суті, суд приділяє увагу Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №12 "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану".

Так, згідно із додатком до вказаної постанови, а саме - довідкою Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 про результати вивчення та узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану закріплено, що предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не спір про наявність в особи особистого немайнового права. Як випливає з вимоги частини 2 статті 2 КАС України, при цьому суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії. Для встановлення останньої характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених частиною першою статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Таким чином, подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору. Водночас суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.

У зв'язку з цим, адміністративні суди при розгляді спорів щодо рішень, дій чи бездіяльності органів РАЦС не повинні досліджувати обставини, які підлягають дослідженню в порядку цивільного судочинства, і тому не можуть підміняти собою компетенцію відповідного органу. Не можуть також розглядатися в порядку адміністративного судочинства спори щодо невиконання органами РАЦС рішень судів, прийнятих у порядку цивільного судочинства, якщо таке невиконання не стало підставою відмови у задоволенні належних вимог громадянина.

У вказаній довідці також звернуто увагу судів на те, що при розгляді справ досліджуваної категорії неприпустимим є вихід адміністративного суду за межі публічно-правових аспектів справи і встановлення юридичних фактів, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Отже, допустимими межами розгляду даної адміністративної справи, даним складом суду, є обставини прийняття висновку від 10.01.2018, тобто надання правової оцінки владним діям відповідача, на підставі яких було прийнято цей висновок, у поєднанні та з одночасним дослідженням доказів, наявних у матеріалах справи. При цьому, суд не наділений повноваженнями щодо встановлення юридичних фактів, які мають значення для оцінки правильності актових записів цивільного стану.

У цьому контексті, суд зазначає, що у підтвердження помилковості громадянства матері, зазначеного у свідоцтві про народження НОМЕР_1, позивачем до відповідача надано копію посвідки на постійне місце проживання НОМЕР_2, дійсну з 05.10.2010 та копію паспорта громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_6, який виданий 03.11.2017.

Відповідно до посвідки на постійне проживання НОМЕР_2, виданої 05.10.2010 відділом ГІРФО ГУ МВС України у Київській області, зареєстрованим місцем проживання позивача з 06.02.2007, є АДРЕСА_1

При цьому, паспорт громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_6 не було долучено позивачем до матеріалів справи, водночас його наявність не заперечувалась відповідачем.

Проте, суд зазначає, що з долучених позивачем документів, як при зверненні до відповідача, так і при зверненні до суду, неможливо встановити той факт, що ОСОБА_1 станом на 14.02.2001 була громадянином Російської Федерації.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи ту обставину, що позивачем не надано доказів дійсності тієї обставини, що на момент внесення актового запису про народження дитини від 14.02.2001 №1 ОСОБА_1 мала громадянство Російської Федерації, а її громадянство, як громадянство України зазначено помилково, суд не убачає протиправності у діях відповідача.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що у разі необхідності встановлення певного юридичного факту, який має пряме значення для правового статусу особи, в Україні існує такий цивільний інститут, як окреме провадження.

Так, згідно статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірного рішення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.