Справа № 820/2553/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2553/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Бездітко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2018р. (суддя Сліденко А.В., повний текст складено 05.06.2018 р., м. Харків) по справі №820/2553/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішенння ГУ ДФС у Харківській області від 18.12.2017 р. №№123/31/1063, щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину нежитлових приміщень літ. "Р-1", загальною площею 280,2 км. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3; №123/31/1064, щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1; №123/31/1060, щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, а саме на нежитлові приміщення підвалу №VIII-XII, XIIa, XIII, XV-XVIII в літ. "А-7", загальною площею 161,7 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4, щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, а саме на нежитлові приміщення 2-го поверху №19, 323-:-28, 1/2 частини приміщення №1, загальною площею 614 кв.м. в літ. "В-4" за адресою АДРЕСА_5; №123/31/1065, щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2; 18.12.2017 р. №123/31/1061, щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, а саме на нежитлові приміщення 1-го поверху №1-14, 16, І, ІІ, ІІІ, IV в літ. "Г-2" загальною площею 204.5 кв. м. за адресою АДРЕСА_6.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2018р. було задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнано протиправними та скасовано у повному обсязі податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 18.12.2017 р. №123/31/1065, від 18.12.2017 р. №123/31/1064 в частині 567 (п'ятсот шістдесят сім) грн. 90 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1063 в частині 1928 (одна тисяча дев'ятсот двадцять вісім) грн. 38 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1060 в частині 3342 (три тисячі триста сорок дві) грн. 34 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1062 в частині 15229 (п'ятнадцять тисяч двісті двадцять дев'ять) грн. 26 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1061 в частині 5072 (п'ять тисяч сімдесят дві) грн. 42 коп.

У решті вимог позов було залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Тобто рішення в частині відмови в задоволенні позову сторонами не оскаржується.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що контролюючий орган без проведення будь-якої перевірки прийняв відносно позивача податкові повідомлення - рішення від 18.12.2017 р. за №№123/31/1063, №123/31/1064, №123/31/1060, №123/31/1062, №123/31/1065, №123/31/1061.

Фактичною підставою для прийняття оскаржених рішень послугувало судження владного суб'єкта про знаходження у власності платника об'єкта нерухомого майна, а саме: 1) 1/2 частини нежитлових приміщень літ. "Р-1", загальною площею 280,2 км. м. за адресою: АДРЕСА_3 (податкове повідомлення рішення від 18.12.2017 р. №№123/31/1063 на суму 2317,25 грн.), 2) квартира АДРЕСА_1 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017р. №123/31/1064 на суму 574,79 грн.), 3) нежитлові приміщення підвалу №VIII-XII, XIIa, XIII, XV-XVIII в літ. "А-7", загальною площею 161,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1060 на суму 3713,71 грн.), 4) нежитлові приміщення 2-го поверху №19, 323-:-28, 1/2 частини приміщення №1, загальною площею 614 кв.м. в літ. "В-4" за адресою АДРЕСА_5 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1062 на суму 16921,84 грн.), 5) квартира АДРЕСА_2 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1065 на суму 296,10 грн.), 6) нежитлові приміщення 1-го поверху №1-14, 16, І, ІІ, ІІІ, IV в літ. "Г-2" загальною площею 204.5 кв. м. за адресою АДРЕСА_6 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1061 на суму 5636,02 грн.).

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 18.12.2017 р. №123/31/1065, від 18.12.2017 р. №123/31/1064 в частині 567 (п'ятсот шістдесят сім) грн. 90 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1063 в частині 1928 (одна тисяча дев'ятсот двадцять вісім) грн. 38 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1060 в частині 3342 (три тисячі триста сорок дві) грн. 34 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1062 в частині 15229 (п'ятнадцять тисяч двісті двадцять дев'ять) грн. 26 коп., від 18.12.2017 р. №123/31/1061 в частині 5072 (п'ять тисяч сімдесят дві) грн. 42 коп. були ухвалені без урахування дійсних фактичних обставин справи та дотримання приписів законодавства, в зв'язку з чим їх не можна вважати обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до п. 266.1.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 266.2.1 ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а у силу положень п.п. 266.3.1 ст. 266 цього ж кодексу базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилом п. 266.5.1 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

У спірних правовідносинах таким рішенням органу місцевого самоврядування є рішення Харківської міської ради №1793/15 від 21.01.2015 року, котре згідно з п.п. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України підлягає застосуванню до правовідносин, що склались з 01.01.2016 р.

Платник податків оскаржує рішення контролюючого органу про визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 р.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1065 на суму 296,10 грн.) було зареєстровано за позивачем лише 07.04.2017 р., тобто на початок 2016р. обставини належності платнику на праві власності вказаної квартири спростовуються матеріалами справи, а саме відомостями витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 31), а тому станом на 2016 рік позивач не був платником податку на вказане нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом з цим, колегія судів зазначає, що за відомостями про об'єкт нерухомого майна, площа квартири АДРЕСА_1 складає 60,5 кв.м.(а.с. 36).

Відповідно до п.266.4.1 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Згідно з п. 266.3.2 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Рішенням Харківської міської ради №1793/15 від 21.01.2015 року визначено необхідність зменшення площі квартири громадянина-платника податку як об'єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 60 кв. м.

Позивач визнає обставини існування права власності на цей об'єкт станом на 01.01.2016 р. Доказів наявності у власності позивача інших квартир станом на названу дату контролюючий орган до суд не подав.

Тобто, оподаткуванню у порядку ст. 266 Податкового кодексу України підлягала лише частина площі цієї квартири у розмірі 0,5 кв. м., у той час як контролюючий орган піддав оподаткуванню усю площу означеного об'єкта, а тому з указаної підстави податкове повідомлення - рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1064 на суму підлягає скасуванню в частині 567,90 грн. (574,79 грн. - 6,89 грн.).

Щодо обставини належності позивачу станом на 01.01.2016 р. решти об'єктів нерухомості, а саме: 1) 1/2 частини нежитлових приміщень літ. "Р-1", загальною площею 280,2 км. м. за адресою: АДРЕСА_3 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №№123/31/1063 на суму 2317,25 грн.), 2) квартира АДРЕСА_1 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1064 на суму 574,79 грн.), 3) нежитлові приміщення підвалу №VIII-XII, XIIa, XIII, XV-XVIII в літ. "А-7", загальною площею 161,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1060 на суму 3713,71 грн.), 4) нежитлові приміщення 2-го поверху №19, 323-:-28, 1/2 частини приміщення №1, загальною площею 614 кв.м. в літ. "В-4" за адресою АДРЕСА_5 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1062 на суму 16921,84 грн.), 5) нежитлові приміщення 1-го поверху №1-14, 16, І, ІІ, ІІІ, IV в літ. "Г-2" загальною площею 204.5 кв. м. за адресою АДРЕСА_6 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1061 на суму 5636,02 грн.) сторонами не заперечуються, визнаються, відносно розміру загальної площі цих об'єктів та місця їх дислокації спір між сторонами відсутній.

Для справляння податку у порядку ст. 266 Податкового кодексу України визначальними кваліфікуючими ознаками кожного окремого об'єкту нерухомого майна як об'єкту стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є: 1) місце розташування об'єкта (тобто адреса будівлі), 2) тип об'єкта (тобто тип чи категорія будівлі).

Пунктами 14.1.129 та 14.1.129-1 Податкового кодексу України об'єкти житлової та нежитлової нерухомості розмежовані законодавцем за категоріями і саме у залежності від конкретної категорії об'єкта згідно з рішенням органу місцевого самоврядування застосовується певна ставка податку.

За змістом додатку №1 до Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджене рішенням Харківської міської ради №1793/15 від 21.01.2015 року (із змінами та доповненнями) типи нежитлової нерухомості поділяються на: будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торгівельні, гаражі, будівлі промислові та склади, будівлі для публічних виступів, господарські (присадибні) будівлі, інші будівлі.

Як було зазначено вище, що суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах перевірку платника податків не здійснював, акт перевірки не складав.

Судом першої інстанції вірно було визначено, що наслідком обрання владним суб'єктом саме такого способу дій у спірних правовідносинах є неможливість документального встановлення типу (чи-то категорії) об'єкту нежитлової нерухомості, за якою владний суб'єкт обчислював ставку податку у розмірі 2%.

Між тим, належних та допустимих доказів для кваліфікації власності платника (а саме: 1) 1/2 частини нежитлових приміщень літ. "Р-1", загальною площею 280,2 км. м. за адресою: АДРЕСА_3 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №№123/31/1063 на суму 2317,25 грн.), 2) нежитлові приміщення підвалу №VIII-XII, XIIa, XIII, XV-XVIII в літ. "А-7", загальною площею 161,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1060 на суму 3713,71 грн.), 3) нежитлові приміщення 2-го поверху №19, 323-:-28, 1/2 частини приміщення №1, загальною площею 614 кв.м. в літ. "В-4" за адресою АДРЕСА_5 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1062 на суму 16921,84 грн.), 4) нежитлові приміщення 1-го поверху №1-14, 16, І, ІІ, ІІІ, IV в літ. "Г-2" загальною площею 204.5 кв. м. за адресою АДРЕСА_6 (податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1061 на суму 5636,02 грн.) як будівлі готельної, будівлі офісної, будівлі торгівельної, гаража, будівлі промислової та складів, будівлі для публічних виступів, господарської (присадибної) будівлі матеріали справи не містять.

Відтак, оскаржені рішення підлягають скасуванню в частині перевищення, а саме: податкове повідомлення рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1063 в частині 1928,38 грн..(2317,25 грн. за рішенням контролюючого органу - 388,87 грн. як визнаний представником позивача на вимогу суду факт наявності податкового обов'язку за цим епізодом); податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1060 в частині 3342,34 грн. (3713,71 грн. за рішенням контролюючого органу - 371,37 грн. як визнаний представником позивача факт наявності податкового обов'язку із розрахунку 141,1 кв. м. * 13,78 * 0,2); податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1062 в частині 15.229,26грн. (16.921,84грн. за рішенням контролюючого органу - 1.692,18грн.. як визнаний представником позивача на вимогу суду факт наявності податкового обов'язку за цим епізодом із розрахунку 614 кв. м. * 13,78 * 2); податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 р. №123/31/1061 в частині 5072,42 грн. (5636,02 грн. за рішенням контролюючого органу - 563,60 грн. як визнаний представником позивача на вимогу суду факт наявності податкового обов'язку із розрахунку за цим епізодом із розрахунку 204,5 кв. м. * 13,78 * 0,2).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем частково не доведено правомірність оскаржуваних рішень.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 по справі № 820/2553/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Зеленський Я.В. П'янова
Повний текст постанови виготовлено 21.09.2018 року.