Справа № 808/976/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" вересня 2018 р. справа № 808/976/18
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Троянові А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2018 р. (суддя Батрак І.В., м. Запоріжжя) у справі №808/976/18

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича,

треті особи - Державна організація «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр»,

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

1) Визнати протиправним рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції, що здійснені 19.05.2016р. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» на поточні рахунки позивача:

- НОМЕР_4 у сумі 75,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000221198 від 13.04.2016р.»;

- НОМЕР_5 у сумі 398,35 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000221195 від 13.04.2016р.»;

- НОМЕР_1 у сумі 90 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000221195 від 13.04.2016р.»;

- НОМЕР_1 були переведені кошти у сумі 17 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000221198 від 13.04.2016р.».

2) Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. надати Державній організацій «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 107473,59 грн. грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачу, які були переказані 19.05.2016р. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» на поточні рахунки позивача:

- НОМЕР_4 у сумі 75,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000221198 від 13.04.2016р.»;

- НОМЕР_5 у сумі 398,35 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000221198 від 13.04.2016р.»;

- НОМЕР_1 у сумі 90 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000221195 від 13.04.2016р.»;

- НОМЕР_1 у сумі 17000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000221198 від 13.04.2016р.».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2018 р. позов задоволено. Рішення мотивоване обґрунтованістю позовних вимог позивача, а також тим, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено відсутність майнових прав позивача на кошти, що є предметом спору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що 13.04.2016 між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ») укладено договір позики №980-015-000221195 на суму 90 000,00 грн. 19.05.2016 з рахунку ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача було перераховано 90 398,35 грн. 13.04.2016 між позивачем та ТОВ «ІРЦ» укладено договір позики №980-015-000221198 на суму 17 000,00 грн. 19.05.2016 з рахунку ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача було перераховано 17 075,24 грн.

Отже, кошти, що обліковувались на рахунку позивача, останній отримав на умовах договорів, та вони є сумою поверненої позики та процентів за користування нею.

З 23 травня 2016 року в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» по 12.07.2018 року.

Законодавець визначив, що саме залучені банком кошти є вкладом. Як вбачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця.

Отже, судом першої інстанції було недостатньо досліджена правова природа договору та суд дійшов хибного висновку про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) у межах граничного розміру відшкодування відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (надалі- Закон №4452-VI).

Передумовою включення фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу до загального реєстру вкладників неплатоспроможного банку, є наявність укладеного договору з небанківської фінансовою установою через банк, що виступив повіреним за відповідним договором.

Станом на дату розгляду справи, в межах граничної суми відшкодування коштів за вкладами Фондом виплачуються як суми вкладів у розумінні ст.2 Закону № 4452-VI, так і суми коштів, прирівняних до вкладів відповідно до п.15 Перехідних положень Закону №4452-VI зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» №1736-VІІІ 15.11.2016.

Договори позики №980-015-000221195 від 13.04.2016, №980-015-000221198 від 13.04.2016 є двосторонніми, укладеними позивачем безпосередньо з ТОВ «ІРЦ», без участі банку як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за такими договорами, по своїй природі не є вкладом відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону № 4452-VI.

Отже, гарантії Закону №4452-VI не поширюються на ситуацію з позивачем.

Висновки Комісії, що викладені в акті №2 від 01.06.2016 року, було затверджено Уповноваженою особою Фонду наказом №42/2 від 01.06.2016 року. У вказаному акті зазначені підстави нікчемності правочинів з виконання платіжних документів ТОВ «ІРЦ», що передбачені ст. 38 Закону №4452-VI.

З 22.12.2015 відносно банку діяла постанова №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», що затверджена Правлінням НБУ 22.12.2015 року (далі - Постанова №917), якою встановлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, та ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами постановою Правління НБУ від 27.04.2016 № 295/БТ» (далі- Постанова №295) були внесені зміни до Постанови № 917 та встановлені для банку обмеження в діяльності, в тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що банк уклав з ТОВ «ІРЦ» договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016. На виконання зазначених договорів банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ «ІРЦ» на суму 870000000,00 гривень (як оплата за договором відступлення № 1805) та на суму 561957997,25 гривень (як оплата за договором відступлення № 1).

Станом на 19.05.2016 року максимальна сума кредитних операцій з юридичними особами, з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавав можливість банку проводити кредитні операції на суму 128 291 771,21 грн.

Натомість, банком проведено кредитні операції тільки з ТОВ «ІРЦ» на суму ,25 гривень, що значно перевищувало наявний вільний ліміт кредитування.

19.05.2017 банком здійснювались й інші аналогічні кредитні операції з юридичними особами, зокрема з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на суму 180 966 027,90 гривень.

Банком порушено обмеження, що встановлені Постановою №917 зі змінами, внесеними Постановою №295, в частині проведення кредитних операцій на суму ,25 гривень на підставі укладених з ТОВ «ІРЦ» договорів відступлення прав вимоги, при відсутності права на укладення таких правочинів.

Укладання договору відступлення прав вимоги №1805, Договору відступлення прав вимоги №1 було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур банку, а тому вказані правочини є нікчемними відповідно до положень п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунку ТОВ «ІРЦ», внаслідок проведення вказаних нікчемних правочинів (а також проведення банком аналогічних операцій з іншими юридичними особами), були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки 14673 фізичних осіб (позикодавців ТОВ «ІРЦ», в тому числі позивача, та позикодавців іншої фінансової установи - ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр»), що були відкриті в банку на загальну суму 1642 млн. грн., як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалось - операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі банку, за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ «Банк Михайлівський».

Саме за рахунок коштів, що були відображені внутрішніми проводками на рахунках ТОВ «ІРЦ» на підставі нікчемних правочинів (договорів) - договору відступлення прав вимоги №1805, договору відступлення прав вимоги № 1. 19.05.2016 року, тобто в день отримання коштів, ТОВ «ІРЦ» ініціювало повернення коштів за договорами позики, укладеними ним з фізичними особами.

Враховуючи, що кошти отримувались позивачем на підставі договорів позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, а також те, що кошти, які обліковуються на рахунку позивача, що відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, в Уповноваженої особи Фонду відсутні підстави для включення позивача до переліку рахунків вкладників з огляду на положення ст. 27 Закону №4452-VI.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 13 квітня 2016 року між ОСОБА_2 (Клієнт) та ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-015-000003063, за умовами якого банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім'я поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку.

У той же день між позивачем (сторона-1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона-2) укладено договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) №980-015-000221195, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі 90 000,00 грн., у порядку та на строк не більше 369 днів, а сторона-2 зобов'язується повернути кошти строні-1 та виплачувати проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором на рахунок позивача, що відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський».

Також 13 квітня 2016 року між позивачем (сторона-1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона-2) укладено договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) №980-015-000221198, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн., у порядку та на строк не більше 540 днів, а сторона-2 зобов'язується повернути кошти строні-1 та виплачувати проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором, на рахунок позивача, що відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський».

19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання умов договорів, укладених з позивачем, на поточні рахунки позивача НОМЕР_2, НОМЕР_1 з рахунка НОМЕР_3 надійшли кошти, а саме: у сумі 75,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000221198 від 13.04.2016», у сумі 398,35 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000221195 від 13.04.2016», у сумі 90 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000221195 від 13.04.2016», у сумі 17 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000221198 від 13.04.2016».

23 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14 «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року. 13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю.П.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року №42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені в Акті N 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн., у відповідності до положень пп.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, відповідно якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 делеговані повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: ОСОБА_3 - з 25 січня 2017 року, що визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; Волкову О.Ю. - з 25 січня 2017 року, що визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 383 від 08.02.2018 ОСОБА_3 звільнено від виконання обов'язків та відкликані раніше делеговані йому повноваження, а Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Смолія Богдана Володимировича, якому з 09.02.2018 року делеговані повноваження, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач звертався до відповідача із запитом щодо надання інформації про стан особового рахунку, проте, відповідно до відповіді відповідача від 20.02.2018 №ЗГ1(К)/901 ОСОБА_2 повідомлено, що переказ коштів (транзакції), здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 на його поточний рахунок є нікчемними.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог відповідача, оскільки:

- перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом щодо правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину. Договори від 13.04.2016 №980-015-000221195 та №980-015-000221198, на які посилається у своїх запереченнях відповідач, були укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_2 і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цих договорів;

- повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено 19 травня 2016 року, що підтверджується випискою з банку та не заперечується відповідачем;

- позивач має в ПАТ «Банк Михайлівський» відкритий вкладний (депозитний) рахунок на підставі укладеного з банком договору, а тому за приписами пункту 4 частини 1 статті Закону №4452 позивач має статус вкладника ПАТ «Банк Михайлівський»;

- 19.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» залучено від позивача - вкладника кошти у сумі 107 473,59 грн., а тому в силу приписів пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №4452 позивач має вклад у ПАТ «Банк Михайлівський»;

- в даному випадку немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 15 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4452, оскільки немає необхідності в прирівняні коштів, перерахованих позивачем з власного поточного рахунку на власний вкладний (депозитний) рахунок, адже такі кошти відповідають поняттю «вклад» наведеному в пункті 3 частини першої статті 2 Закону №4452. Отже, кошти, повернуті ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача, є вкладом в розумінні зазначеного Закону. Рахунок позивача мав бути включеними до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду у відповідача не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача з огляду на таке.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб- суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, серед іншого, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Разом з тим, відповідно до частин 2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, відповідно до якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Таким чином, право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, встановлено статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За змістом зазначених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків його нікчемності повинно опосередковуватись з підставами, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI встановлено, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що кошти, залучені банком від вкладника (або які надійшли до вкладника) на умовах договору банківського рахунку, є вкладом в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2016 року відповідно до договорів від 13.04.2016 №980-015-000221195 та №980-015-000221198 на особові рахунки позивача НОМЕР_1, НОМЕР_4 з рахунку НОМЕР_3 надійшли кошти в розмірі 107 000,00 грн. та нараховані відсотки у розмірі 473,59 грн. Повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» підтверджується випискою з банку та не заперечується відповідачем.

Відповідно до наказу тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/2 зазначені перекази коштів (транзакції), що здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», визнано нікчемними правочинами на підставі пунктів 7, 9 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом встановлено, що кошти було перераховано юридичною особою саме для позивача на виконання умов договорів, що передбачали повернення грошових коштів на поточний рахунок, що відкритий на його ім'я в ПАТ «Банк Михайлівський» та виплату процентів.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахункові документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора - ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» до отримувача переказу, тобто позивача.

Колегія суддів зазначає, що п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI наділяє правом Фонд виявляти нікчемні правочини, що укладені банком, а не будь-якими іншими особами, тому такі дії відповідача щодо встановлення нікчемності транзакцій не мають правових наслідків.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що кошти були зараховані на рахунок позивача всупереч постанови Національного банку України №917/БТ від 22.12.2015р. «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», оскільки вказана постанова була прийнята під грифом «Банківська таємниця», а тому позивач з об'єктивних підстав не міг знати про прийняття НБУ такої постанови, з огляду на що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з недодержанням посадовими особами ПАТ «Банк Михайлівський» вимог законодавства України та вказівок Національного банку України.

Також колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій підтверджуючих фактів, що зазначені операції проводились без фактичного перерахування коштів, за відсутності грошових коштів в такій кількості на кореспондентському рахунку ПАТ «Банк Михайлівський», зокрема вироку суду щодо встановлення вини посадових осіб банку по здійсненню таких проводок в балансі, суду не надано, з огляду на що вказані доводи судом не приймаються.

Аналізуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничного розміру відшкодування.

За правилами статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Таким чином, з моменту отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» відповідач був зобов'язаний сформувати повний перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього рахунки позивача, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Щодо посилань відповідача на приписи Закону № 1736-VIII, яким Закон № 4452-VI доповнено пунктом 15 та стосується обставин, які враховуються при прирівняні фізичних осіб до вкладників, то підстав для застосування норм вказаного Закону немає, оскільки кошти, що отримані позивачем на свій рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання умов укладеного між ними договору відповідають поняттю «вклад», наведеному в п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI без такого прирівняння.

З урахуванням викладеного, аналізуючи наведені норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для невключення рахунків позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а тому оскаржене рішення відповідача суперечить приписам чинного законодавства та є протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2018 р. у справі №808/976/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 25.09.2018 р.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко