Справа № 814/1166/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1166/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О. Дата ухвалення рішення 14.06.2018 р. Місце ухвалення: м. Миколаїв
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Домусчі С.Д.

судді - Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, що полягають у здійсненні незаконного перерахунку пенсії; визнати незаконним та скасувати рішення Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області від 01.01.2018 року №78, яким проведено перерахунок пенсії; зобов'язати Южноукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області виплачувати пенсію у розмірі її попереднього призначення, а саме у сумі 17 420,74 грн. щомісяця; стягнути з Управління суму недоплаченої пенсії у розмірі 17 807,8 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Южноукраїнському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської області та одержує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З січня 2018 року Управління за відсутності належних правових підстав провело перерахунок раніше призначеної пенсії, в результаті якого її розмір з 17 420 грн. зменшено до 12 968,79 грн. Зазначені обставини вплинули на належне пенсійне забезпечення позивача, у зв'язку із чим він вимушений звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано рішення Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області від 01.01.2018 року №78, яким проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Южноукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розмірі її призначення відповідно до протоколу №754 від 30.05.2017 року та розпорядження від 27.07.2017 року в сумі 17 420,74 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого ч. 3 ст. 27 Закону України №1058. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,8 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, задовольнивши позовні вимоги в частині стягнення з Управління суми недоплаченої пенсії у розмірі 4 567,26 грн. та розподілу судових витрат.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

З травня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Южноукраїнському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської області та одержує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія позивачу під час її призначення визначена органом пенсійного фонду у розмірі 17 420,74 грн.

Розпорядженням №118978 Управління з 01.01.2018 року провело позивачу перерахунок раніше призначеної пенсії, після чого фактичний її розмір до виплати склав 12 968,79 грн.

Підставою для перерахунку пенсії стало врахування органом пенсійного фонду вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, а також визначені Законом обмеження максимальним розміром пенсії.

Не погоджуючись із правомірністю перерахунку пенсії, посилаючись на необґрунтованість соціальних виплат, позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення відповідача із його зобов'язанням привести пенсію у відповідність до чинного законодавства, в тому числі шляхом стягнення недоплачених сум в судовому порядку.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції встановив, що під час перерахунку позивачу пенсії відповідачем не у повній мірі дотримано вимоги законодавства, у зв'язку із чим суд вбачав всі підстави для скасування оспорюваного рішення суб'єкта владних повноважень, його зобов'язання провести належний розрахунок пенсії.

Разом з цим, оскільки позивач не обґрунтував заявлені у позові до стягнення з органу пенсійного фонду суми пенсії, суд не вбачав обставин для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд першої інстанції здійснив розподіл судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень з урахуванням фактично задоволених вимог.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Водночас, згідно із п. 4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Разом з цим, ч. 3 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Судом першої інстанції під час вирішення спору вірно враховано, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Оскільки виплата позивачу пенсії у спірному періоді у розмірі 12 968,79 грн. не відповідає правилам ч. 3 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вбачав підстави для скасування рішення відповідача, за яким проведено перерахунок пенсії, та зобов'язання суб'єкта владних повноважень привести соціальні виплати позивача у відповідність до чинного законодавства.

Щодо заявлених до стягнення сум пенсії і висновку суду першої інстанції з цього питання, колегія суддів зазначає, що за змістом ст. 245 КАС України адміністративний суд, установивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні відносини, повинен визнати такі дії протиправними (скасувати неправомірне рішення) і зобов'язати відповідача здійснити дії на виконання закону, у тому числі, у вигляді нарахування та виплати належних сум пенсії, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Отже, висновок суду про відсутність підстав для стягнення визначених позивачем сум пенсії ґрунтуються на правильному застосуванні норм адміністративного процесуального законодавства.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, колегія суддів враховує, з урахуванням заявлених позивачем похідних вимог, адміністративний позов містить одну позовну вимогу немайнового характеру та вимоги майнового характеру.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 762 грн.

Отже, розмір судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру становить 704,8 грн.

За подання позову майнового характеру, виходячи з 1 відсотку від ціни позову (17 807,8 грн.), ставка судового збору становить 178,08 грн., тобто застосовуються правила щодо мінімального розміру судового збору у сумі 704,8 грн.

Згідно квитанції від 10.05.2018 року №0.0..1 позивач під час звернення до суду здійснив оплату судового збору на суму 2 819,2 грн.

Тобто, при поданні адміністративного позову позивачем внесено до Бюджету збір у більшому розмірі, ніж встановлено Законом, який підлягає поверненню в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI.

Водночас, під час вирішення спору, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень із його зобов'язанням провести перерахунок пенсії у відповідність до вимог закону, у зв'язку із чим відшкодував позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень судовий збір, оплачений за одну вимогу немайнового характеру, а саме у сумі 704,8 грн.

Таким чином, при частковому задоволенні позову судом першої інстанції у повній мірі дотримано правила адміністративного процесуального законодавства щодо пропорційного розподілу судових витрат.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 20.09.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.А. Шевчук