Справа № 813/1930/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5918/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 813/1930/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії та підвищень до пенсії,-

суддя в 1-й інстанції Сподарик Н.І.,

час ухвалення рішення 09.07.2018 року, 12:12 год,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 16.07.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення розрахунку підвищення до пенсії та зобовязання перерахувати підвищення до пенсії.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та наголошує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб він має право на перерахунок пенсії. Проте, звернувшись до відповідача із відповідними заявами, останніми не здійснено йому перерахунку пенсії, що на думку позивача, порушує його майнові права на проведення перерахунку та виплати пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 813/1930/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним зясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того апелянт вказує, що зміни граничного розміру пенсії стосуються призначень пенсії, а не перерахунку раніше призначених, а тому має застосовуватися норма, що визначає максимальний розмір пенсії відповідних сум грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 813/1930/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач з 2008 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за вислугою років.

У звязку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 23.04.2012 року №355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, вважаючи що позивач має право на перерахунок пенсії, він звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявами про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Разом з тим, листами від 13.03.2018 року №4890/02.02-06 та від 16.04.2018 року №7083/02.02-06 відповідач повідомив позивача, що відповідно до п.2 Постанови №103 з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року виплата перерахованих пенсій проводиться у розмірі 50% суми підвищення пенсії, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75% суми підвищення пенсії; з 1 січня 2020 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача та з метою відновлення порушеного права, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пенсії позивача відповідно до підвищення, встановленого Постановою №355 збільшився, тому, в даному випадку, не можна розглядати як звуження прав ОСОБА_1 відносно норм Конституції України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Суд також зазначає, що зменшення пенсії особі обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон або Закон № 2262), крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків розміру пенсій.

При цьому, абзацом другим пункту 1 постанови КМУ № 355 визначено, що розмір пенсії, обчислений з урахуванням підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Спір у даній справі виник з приводу правомірності розрахунку розміру підвищення до пенсії виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених абзацом другим пункту 1 постанови КМУ № 355.

Аналіз положень постанови КМУ № 355 свідчить, що максимальний розмір підвищення до пенсії, обчисленої відповідно до Закону № 2262, не може перевищувати різницю між розміром пенсії, що виплачується особі, та розміром пенсії, обчисленої з грошового забезпечення за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

З метою реалізації постанови КМУ № 355, яка прийнята задля збільшення розмірів пенсій вказаних категорій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ до набрання чинності вказаною постановою, пунктом 2 цієї постанови передбачено обов'язок відповідних установ забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 станом на 1 квітня 2012 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що базою для розрахунку максимального розміру пенсії з урахування суми підвищення є довідка про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 станом на 1 квітня 2012 року.

Відповідачем, дії якого судом першої інстанції визнані правомірними, при розрахунку розміру підвищення до пенсії максимальний її розмір обраховано із вказаного у довідці грошового утримання станом на 1 квітня 2012 року та виходячи із 80%, визначених статтею 13 Закону № 2262-ХІІ як максимальний відсоток на час цього розрахунку.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом № 3668-VІзміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 2262-ХІІ у часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України[перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та[правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року № 21-420а13 та № 21-348а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та постанові Верховного Суду від 03 квітня 2018 року № 175/1665/17.

Пунктом 1 Постанови №103 передбачено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені відповідно до Закону №2262 до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно з цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), із урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа обіймала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, виші навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі постанови КМУ № 355, та постанови КСУ №103 максимальний її розмір має обраховуватися із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на порушення позивачем строків звернення до суду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа зясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Відповідно до частини другої статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Колегією суддів встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки пенсія є щомісячним платежем, то про порушення свого права позивач дізнався, не отримавши такого забезпечення у належному розмірі у вересні 2012 року. Перебіг строку звернення до суду з вимогами про її виплату у певному розмірі за кожен конкретний місяць розпочинається у цьому місяці.

Позовна заява подана до суду 05 травня 2018 року, а тому з урахуванням встановлених частиною другою статті 51 Закону № 2262-XII 12 місячного строку на поновлення порушеного права, позов підлягає задоволенню з 05 травня 2017 року, а вимоги за період з 1 вересня 2012 року по 04 травня 2017 року підлягають залишенню без розгляду.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Виходячи з викладеного, та враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 813/1930/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо проведення перерахунку основного розміру пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб виходячи із розміру 70%, та постанови Кабінету Міністрів України №355 Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 23.04.2012 року, виходячи з розміру 80%, а не 89% суми грошового забезпечення ОСОБА_1.

Зобовязати здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2018 року перерахунок основного розміру пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб виходячи із розміру 89% суми грошового забезпечення станом на 01.03.2018 року.

Зобовязати здійснити ОСОБА_1 з 05.05.2017 року перерахунок основного розміру пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №355 Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виходячи із розміру 89% суми грошового забезпечення станом на 01.04.2012 року.

Позовні вимоги про перерахунок пенсії, виходячи з розміру 89 % суми грошового забезпечення за період з 1 вересня 2012 року по 04 травня 2017 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 26.09.2018 року