Справа № 587/1743/18
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/1743/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., з участю секретаря судового засідання Токаревій В.М., захисника ОСОБА_1, перекладача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом громадянина ОСОБА_3 Норвегія ОСОБА_4 Ейвінд до поліцейського 3 роти УПП в Сумській області ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач в судове засідання не зявився, в своєму відзиві вважав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як водій керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія категорії В, в підтвердження надав відеозапис скоєного правопорушення.
З*ясувався правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Зазначені обставини підтверджуються копією постанови про адміністративне правопорушення серії ВР № 283640 від 16 червня 2018 року (арк. с.4).
Разом з тим, позивач факт вчинення правопорушення категорично заперечує, пояснюючи, що Правил дорожнього руху не порушував та мав при собі посвідчення водія категорії «В» і воно було предявлене працівникам поліції, що підтверджено відеозаписом.
У відповідності з положеннями статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем суду не було надано доказів, того, що позивач не мав при собі посвідчення водія категорії «В», а навпаки з відеозапису скоєного вбачається, що позивачем ОСОБА_4 Ейвінд було предявлено водійське посвідчення, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та документи на автомобіль.
Виносячи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було враховано, що 6 листопада 1968 року країнами-учасниками була підписана Конвенція про дорожній рух, яка була ратифікована Українською РСР 25 квітня 1974 року( з змінами та доповненнями, внесеними Європейською угодою від 1 травня 1971 року, поправками від 28 вересня 2004 року.
У відповідності з зазначеною Конвенцією Договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, складене на їх національній мові, або на одному з їх національних мов, або, якщо воно не складено на такій мові, супроводжуване завіреним перекладом( пункт а) глави IV статті 41 Конвенції «Дійсність водійських посвідчень»). Договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 6 до Конвенції ( пункт і) статті 2 Конвенції). Водійські посвідчення, видані однією з Договірних сторін, повинні визнаватися на території іншої Договірної сторони до моменту, з якого дана територія стає звичайним містом проживання володільця посвідчення ( п. b) статті 2).
Відповідно до Додатку 6 Конвенції про дорожній рух «Національне водійське посвідчення» національне водійське посвідчення повинно уявляти собою документ. На передній стороні посвідчення наносяться слова «Водійське посвідчення» на національній мові (національних мовах) країни, в якій видано посвідчення, а також назва та/або відмежовувальний знак країни, що видала посвідчення. У посвідченні обовязково зазначаються прізвище, імя, інші імена, дата та місце народження, дата видачі посвідчення, дата спливу строку дії посвідчення, найменування або печатка органу, що видав посвідчення, номер посвідчення, фотографія володільця та його підпис (п.п.3,4, 4а), 4b), 4с) Додатку).
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Отже, суду не надано безперечних доказів на підтвердження факту скоєння позивачем ОСОБА_4 Ейвінд адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, тому справу необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, задовольнивши позовні вимоги повивача, скасувавши оскаржувану постанову відповідача про притягнення ОСОБА_4 Ейвінд до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст. 126 КпАП України, суд
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №283640 від 16 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 Бернта Ейвінда про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, закривши провадження у справі на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП - у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_4 Бернта Ейвінда 320 гривень понесених витрат, повязаних з оплатою послуг перекладача.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя