Справа № 813/1387/17
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1387/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Коморного О.І.,
секретар судового засідання Редкевич О.Р.,
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Кітова О.В.,
представник відповідача Зданевич С.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Обставини справи.
На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , із вимогами:
-визнати протиправним та скасувати наказ начальника Львівського Прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 , ) №51-ос1 від 06.03.2017 р. в частині стосовно звільнення ОСОБА_1 ;
-визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконувача обов`язки начальника Львівського Прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 , ) №12АГ від 06.01.2017 р. про підсумки службового розслідування щодо ОСОБА_1 ;
-поновити молодшого сержанта ОСОБА_1 на посаді начальника 2 секції автомобільних перевезень - водія автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу Військової частини НОМЕР_1 ;
-стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;
-звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника 2 секції автомобільних перевезень - водія автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу Військової частини НОМЕР_1 .
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходив військову службу у Львівському прикордонному загоні Західного регіонального правління Державної прикордонної служби України на посаді начальника 2 секції автомобільних перевезень водія автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу військової частини НОМЕР_1 .
На підставі наказу т.в.о. начальника Львівського ПЗ ЗРУ ДПСУ №12 Г від 06.01.2017 року № 5-ос від 06.012017 року, наказом начальника Львівського ПЗ ЗРУ ДПСУ №51-ос1 від 06.03.2017 року позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із недотриманням ним ст. ст. 13, 49, 24 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Позивач вважає вказані накази незаконними та зазначає, що такими наказами обмежено численні права і свободи позивача, закріплені в Конституції України.
Стверджує, що не було жодного чинного нормативно-праврвого акту, який би визначав, що обіймання займаної посади позивачем є правопорушенням, оскільки відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2017 року по справі №461/531/17 на момент винесення оскаржуваних наказів, позивач не вчиняв адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відповідачем розглянуто як підставу для звільнення.
З огляду на наведене, позивач просить поновити його на військовій служби та стягнути середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення.
Відповідач адміністративний позов не визнав, подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що суть протиправних дій з боку позивача, за вчинення яких його правомірно звільнено з військової служби, полягає в тому, що підставою для звільнення позивача слугувало порушення ним вимог ст.ст. 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які підтверджуються матеріалами службового розслідування.
Так, під час проведення службового розслідування встановлено, що 06 січня 2017 року о 03 год. 35 хв. оперативному черговому Львівського прикордонного загону підполковнику ОСОБА_2 надійшла доповідь від чергового управління патрульної поліції м. Львова про затримання у позаслужбовий час військовослужбовця Львівського прикордонного загону молодшого сержанта ОСОБА_1 в м. Львів по вул. Б.Хмельницького 28, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Молодшого сержанта ОСОБА_1 було доставлено в Личаківський відділ патрульної поліції, складений протокол про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 130 КУпАП. Автомобіль «Шевроле Лачеті» р/н НОМЕР_3 переданий родичам військовослужбовця.
Оскільки, службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем ст. ст. 13, 49, 24 Статуту, тому оскаржувані накази відповідають вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Також представник відповідача зазначив про необгрунтованість доводів позивача щодо відсутності складу дисциплінарного проступку у зв`язку з тим, що позивач перебував на вихідному.
Зауважив, що вимоги військових статутів та інших нормативних актів щодо культури поведінки та етики стосуються всіх без винятку військовослужбовців, які проходять військову службу, в тому числі під час вихідних днів та перебування в громадських місцях. Вважає, що всі військовослужбовці Збройних Сил України, Державної прикордонної служби та інших військових формувань, перебуваючи в зоні проведення АТО, повинні захищати Вітчизну та виконувати завдання з відсічі збройної агресії з боку незаконних збройних формувань, а не вживати алкогольні напої та керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
З наведених підстав представник відповідача оскаржені накази вважає правомірними, в задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю за безпідставністю вимог.
Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.
Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити повністю.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018 скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 про залишення позовної заяви без розгляду і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 21.02.2018 року продовжено розгляд адміністративної справи.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) № 5-ос1 від 06.01.2017 року залишено без розгляду.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У зв`язку із закінченням повноважень для здійснення процесуальних дій у судді Грень Н.М., на підставі розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу справи від 06.07.2018 року №584-Р та на виконання вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснений повторний автоматизований розподіл справи №813/1387/18 між суддями Львівського окружного адміністративного суду, за результатами якого останню передано на розгляд судді Коморному О.І.
Ухвалою судді Коморного О.І. від 10.07.2018 року адміністративну справу № 813/1387/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу прийнято до провадження.
Суд заслухав представників сторін та пояснення свідка, повно, всебічно та об`єктивно оцінив подані докази у їх сукупності та
встановив:
ОСОБА_1 з жовтня 2016 року по 06.03.2017 р. проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ).
На підставі висновку службового розслідування т.в.о. начальника Львівського прикордонного загону прийнято наказ № 12 АГ від 06.01.2017 року "Про підсумки службового розслідування", за результатами якого встановлено порушення ОСОБА_1 вимог. ст.ст. 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
В ході службового розслідування встановлено, що 06 січня 2017 року о 03 год. 35 хв. оперативному черговому Львівського прикордонного загону підполковнику ОСОБА_2 надійшла доповідь від чергового управління патрульної поліції м. Львова про затримання у позаслужбовий час військовослужбовця Львівського прикордонного загону молодшого сержанта ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Молодшого сержанта ОСОБА_1 доставлено в Личаківський відділ патрульної поліції, складений протокол про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 130 КУпАП. Автомобіль «Шевроле Лачеті» р/н НОМЕР_3 переданий родичам військовослужбовця.
Молодший сержант ОСОБА_1 06 січня 2017 року о 07:30 год. викликаний начальником відділення АБЗ ІТВ капітаном ОСОБА_3 в управління прикордонного загону з метою надання пояснень за фактом його затримання працівниками Національної Поліції. Молодший сержант ОСОБА_1 прибув в управління прикордонного загону об 10.45 з явними ознаками вживання алкогольних напоїв та був скерований з метою медичного освідчення в Львівський клінічний госпіталь Державної прикордонної служби України. В ході медичного освідчення стало відомо, що військовослужбовець перебуває з наявними об`єктивними ознаками вживання алкогольних напоїв.
Від дачі пояснень молодший сержант ОСОБА_1 відмовився.
В ході проведення службового розслідування стало відомо, що в автомобілі «Шевроле Лачеті» р/н НОМЕР_3 спільно з молодшим сержантом ОСОБА_1 на час зупинки представниками Національної Поліції перебував також сержант ОСОБА_4 .
З пояснень сержанта ОСОБА_4 стало відомо, що він 05 січня 2017 року перебуваючи на вихідному дні спільно з молодшим сержантом ОСОБА_1 вирішив у вечорі піти до нічного клубу « 888». В клуб військовослужбовці поїхали на його автомобілі «Шевроле Лачетті» НОМЕР_3 біля 23.30. Під час перебування в клубі сержант ОСОБА_4 та молодший сержант ОСОБА_1 випили по 350 грам горілки, кожний. Після чого, близько 03.00 06 січня 2017 року вони вирішили їхати додому. Так як сержант ОСОБА_4 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, за кермо автомобіля сів молодший сержант ОСОБА_1 . В подальшому біля 03.30 військовослужбовців зупинили представники Національної Поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП на молодшого сержанта ОСОБА_1 .
Наказом т.в.о. начальника 7 прикордонного Карпатського загону (категорії) № 5-ос1 від 06.01.2017 р. "По особовому складу" припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби молодшого сержанта ОСОБА_1 начальника 2 секції автомобільних перевезень - водія автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу, згідно пункту "Е" (через службову невідповідність) частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 06.01.2017 р. Підстава: подання до звільнення від 06.01.2017 р.
В подальшому, Наказом начальника 7 прикордонного загону (І категорії) № 51-ос від 06.03.2017 року "По особовому складу" виключено із списків частини, усіх видів забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 начальника 2 секції автомобільних перевезень - водія автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно - технічного відділу, згідно пункту "Е" (через службову невідповідність) частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 06.01.2017 р. Підстава: наказ від 06.01.2017 р. № 5-ос1.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2017 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення.
Позивач вважаючи вказані накази протипраними звернувся із даним позовом до суду.
При вирішенні спору суд керувався наступним.
Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" N2232-XII від 25.03.1992 зі змінами та доповненнями (далі Закон N 2232-XII).
Статтею 2 Закону N 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
До видів військової служби відноситься військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Підстави звільнення військовослужбовців з військової служби встановлені в статті 26 Закону N 2232-XII, відповідно до частини шостої якої контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби:
е) через службову невідповідність.
Частиною дев`ятою статті 26 Закону N 2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення № 1115/2009), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.
Відповідно до пункту 26 Положення № 1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Пунктом 270 Положення N 1115/2009 встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених пунктами "а", "г" та "ґ" частини другої, частинами третьою, шостою - восьмою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", здійснюється:
1) начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до капітана (капітан-лейтенанта) включно, які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби.
Згідно з пунктом 280 Положення N 1115/2009 звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється:
1) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщика (мічмана), старшого прапорщика (старшого мічмана) із звільненням з військової служби у запас; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Виконання накладеного на військовослужбовця дисциплінарного стягнення здійснюється негайно, але не пізніше 3 місяців після накладення такого стягнення.
Відповідно до пункту 292 Положення N 1115/2009 наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.
Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.
Таким чином, накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю - є підставою для звільнення з військової служби через службову невідповідність.
Суд зазначає, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України N 551-XIV від 24.03.1999, зі змінами та доповненнями (далі - Дисциплінарний статут).
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального звязку та захисту інформації України.
За визначенням, наведеним в статті 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом, зокрема:
виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;
особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;
формування правової культури військовослужбовців.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;
додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно зі статтею 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Відповідно до ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний додержуватись вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати задів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Згідно з ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності та витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому
Статтею 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець повинен піклуватись про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватись від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Згідно з ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Так, судом з матеріалів службового розслідування встановлено, що 06 січня 2017 року о 03 год. 35 хв. оперативному черговому Львівського прикордонного загону підполковнику ОСОБА_2 надійшла доповідь від чергового управління патрульної поліції м. Львова про затримання у позаслужбовий час військовослужбовця Львівського прикордонного загону молодшого сержанта ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Молодшого сержанта ОСОБА_1 доставлено в Личаківський відділ патрульної поліції, складений протокол про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 130 КУпАП. Автомобіль «Шевроле Лачеті» р/н НОМЕР_3 переданий родичам військовослужбовця.
Таким чином, службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем вказаних статей статуту, а відтак наказ т.в.о. начальника Львівського прикордонного загону № 12АГ від 06.01.2017 р. «Про підсумки службового розслідування» відповідає вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідно до п. 25 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 111 від 14.02.2005 р., після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування начальник (командир) проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Під час бесіди до військовослужбовця доводяться суть учиненого ним порушення, які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій він порушив. За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, заяв та клопотань особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Він підписується особою, яка проводила бесіду, присутніми посадовими особами та військовослужбовцем, з яким проводилась бесіда.
Згідно з аркуша бесіди від 06.01.2017 р., який наявний в матеріалах справи, т.в.о. начальника Львівського прикордонного загону полковником Чорним О.В. позивачу доведено висновок службового розслідування, суть вчиненого ним правопорушення, які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій він порушив, а саме доведено те, що він порушив вимоги ст.ст. 13. 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
З вказаного аркушу бесіди також встановлено, що позивач визнав доведені йому порушення військової дисципліни, погодився з висновком службового розслідування та зазначив, що заперечення відсутні.
Також, твердження позивача про те, що підставою для його звільнення слугувало вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з службового розслідування підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було не вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а порушення військовослужбовцем ОСОБА_1 вимог ст.ст. 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Отже, посилання позивача на постанову Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2017 року у справі № 461/531/17 є безпідставним, оскільки службовим розслідуванням не встановлювався факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Факт вживання військовослужбовцем алкогольних напоїв підтверджується протоколом медичного обстеження для встановлення стану сп`яніння від 06.01.2017 р. та поясненнями ОСОБА_4 .
Судом у судовому засіданні допитано у якості свідка ОСОБА_4 . Свідок пояснив, що 05 січня 2017 року перебуваючи на вихідному дні спільно з молодшим сержантом ОСОБА_1 ОСОБА_4 близько 23.30 год вирішили відвідати нічний клуб « 888». В клуб військовослужбовці поїхали на автомобілі ОСОБА_4 «Шевроле Лачетті» НОМЕР_3 . В процесі відпочинку в клубі сержант ОСОБА_4 вживав алкогольні напої. Після чого, близько 03.00 06 січня 2017 року вони вирішили їхати додому. Так як сержант ОСОБА_4 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, за кермо автомобіля сів молодший сержант ОСОБА_1 . В подальшому біля 03.30 військовослужбовців зупинили представники Національної Поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП на молодшого сержанта ОСОБА_1 . 06.01.2017 року ОСОБА_4 був викликаний по місцю служби своїм безпосереднім керівником до Львівського прикордонного загону та підписав пояснення. Зазначив, що з огляду на те, що станом на 06.01.2017 року він ще перебував у стані алкогольного сп`яніння, зміст підписаних пояснень він не читав.
Крім того, позивач зазначив, що з метою встановлення стану сп`яніння пройшов медичне обстеження, та згідно аналізу крові на вміст етанолу, вміст такого у крові позивача становив 0,15 г/л при нормі до 0,25 г/л.
Суд не бере до уваги вказані покликання позивача та вважає за необхідне зазначити, що з дослідженого судом протоколу медичного обстеження для встановлення стану сп`яніння встановлено, що позивач звернувся до медичного закладу 06.01.2017 року о 12 год 05 хв, про що свідчить його підпис в той час як протокол про адміністративне правопорушення працівниками правоохоронних органів складено о 03:35 год 06.01.2018 року. Таким чином, з моменту складення протоколу до моменту звернення позивача до медичного закладу пройшло більше 8 годин.
Суд також не приймає доводи позивача про те, що 06.01.2017 року у нього був вихідний день та вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України N 548-XIV від 24.03.1999 (далі Статут внутрішньої служби), встановлено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 13 Статуту внутрішньої служби встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Вказаній статті кореспондують приписи статті 241 Статуту внутрішньої служби, відповідно до якої кожний військовослужбовець повинен утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Суд зазначає, що наведені вище норми військового статуту є загальними та не містять винятків щодо їх застосування/незастосування в залежності від того, перебуває військовослужбовець на службі чи на вихідному дні.
Відповідно до контракту про проходження військової служби, ОСОБА_1 зобов`язувався, зокрема, додержуватись статутів Збройних Сил України, виконувати накази старших начальників, дотримуватись вимог військової дисципліни, визначеного в органі державної прикордонної служби України розпорядку дня.
Однак, за обставинами справи, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що поведінка позивача в період часу з вечора 05.01.2017 та в ніч на 06.01.2017 свідчить про порушення ним військової дисципліни та вимог військових статутів.
Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає обгрунтованим висновок відповідача за наслідками службового розслідування про допущене військовослужбовцем порушення військової дисципліни, яке полягає у вживанні алкогольних напоїв та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння передбачене вимогами ст.ст. 13, 49, 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.
Окрім цього, як встановлено судом при дослідженні матеріалів справи ОСОБА_1 характеризується здебільшого негативно : «….Не достатньо чесний і принциповий під час виконання доручених завдань... Виконавча дисципліна на незадовільному рівні, не здатний критично оцінювати результати своєї діяльності, на зауваження реагує адекватно, але не робить ніяких висновків... До виконання своїх обов`язків відноситься не добросовісно...».
Наведені вище фактичні обставини справи дають підстави для висновку про обґрунтованість наказів т.в.о. начальника Львівського прикордонного загону № 12 АГ від 06.01.2017 року "Про підсумки службового розслідування", т.в.о. начальника 7 прикордонного Карпатського загону (категорії) № 5-ос1 від 06.01.2017 р. "По особовому складу" про припинення контракту та звільнення з військової служби та наказу начальника 7 прикордонного загону (І категорії) № 51-ос від 06.03.2017 року "По особовому складу" про виключення із списків частини, усіх видів забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив правомірність своїх дій під час проведення та оформлення результатів службового розслідування та видачі оскаржуваних наказів, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Підстави для відшкодуванню позивачеві судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд
у х в а л и в :
1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
2. Судові витрати покласти на позивача.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 26.09.2018 року.

Суддя Коморний О.І.