Справа № 2240/2996/18
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2996/18
УХВАЛА

іменем України

26 вересня 2018 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Хмельницької міської ради, в якому просить визнати протиправним рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 13.07.2017 №488, прийняте для затвердження акту від 12.05.2017 та скасувати його в частині, що стосується громадянки ОСОБА_1 (пункт 1.23 рішення).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2018 позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначено, що недоліки повинні бути усунені шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначення підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження.

24.09.2018 до суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з доданими до нього документами. В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що про оскаржуване рішення позивачу стало відомо 28.02.2018 від особи, яка купила у неї квартиру, та на адресу якої надійшов текст заочного рішення про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Зазначила, що оскаржила вказане заочне рішення, що на її переконання, зупинило перебіг строку на звернення до суду. На підставі викладеного позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

До суду позивач звернулася з даним позовом 10.09.2018, тобто, з пропущенням шестимісячного строку звернення.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає та враховує наступне.

Право звернення до суду є невід'ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов'язаних з вирішенням спору по суті.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" вказав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У той же час, наведені позивачем обставини не можуть вважатись судом поважними, оскільки оскарження заочного рішення жодним чином не унеможливлювало та не ускладнювало звернення позивача до суду з даним позовом в межах встановлених законом строків.

Крім того, твердження позивача про те, що оскарження заочного рішення зупинило перебіг строку на звернення до суду також не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску такого строку, оскільки позивач не був позбавлений права звернутись за правничою допомогою або іншим чином достовірно міг дізнатися про хибність такого судження.

Таким чином, навіть зважаючи на те, що позивач дізнався про імовірне порушення його прав, свобод та законних інтересів 28.02.2018, він не був позбавлений звернутися до суду в межах законодавчо встановленого строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням того, що позивачем не вказано поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, позовну заяву належить повернути позивачеві.

Керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.Д. Гнап