Справа № 2а-14370/11/1370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року

Київ

справа №2а-14370/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/794/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І., суддів: Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 у справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ДТГО «Львівська залізниця» у грудні 2011 року подало до суду позов, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові від 29.11.2011 № /23685 про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 8592,80 грн за основним платежем та в сумі 2148,20 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та від 29.11.2011 № /23686 про визначення грошового зобов'язання в сумі 10 741,10 грн за основним платежем та в сумі 2685,28 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що фактичне вчинення господарських операцій з придбання ДТГО «Львівська залізниця» в особі відокремлених підрозділів: «Львівський завод залізобетонних конструкцій», «Рівненський відділ матеріально-технічного постачання», «Ужгородський відділ матеріально-технічного постачання» товару (шліф стрічки 7050х120 Р60 та герметика клейового) у постачальника ПП «Бізнесгруп» підтверджується первинними документами, до яких контролюючий орган в акті перевірки зауважень не висуває.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 11.04.2012 позов задовольнив повністю та скасував зазначені податкові повідомлення-рішення.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 01.12.2014 скасував постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2012 та прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21.04.2015 скасував постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2012 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2014 та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 02.02.2016 адміністративний позов задовольнив повністю. Визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення від 29.11.2011 № /23685 та від 29.11.2011 № .

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.11.2017 залишив без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що господарські операції з придбання позивачем в особі відокремлених структурних підрозділів - «Львівський завод залізобетонних конструкцій», «Рівненський відділ матеріально-технічного постачання», «Ужгородський ВМТП» у ПП «Бізнесгруп» товарів (шліф стрічку 7050*120 З60 та герметика клеєного) є реальними, фактичне отримання позивачем товару та його оплата підтверджено первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи: видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками, рахунками-фактурами з відмітками відповідного підрозділу про взяття ТМЦ на облік, актом про приймання матеріалів, карткою погодження закупівель, довідками ВП «Служба матеріально-технічного постачання» ДТГО «Львівська залізниця». На вимогу суду позивач надав копії подорожніх і маршрутних листів на перевезення придбаного товару, а також письмові пояснення уповноважених на отримання товару осіб: прийомоздавальника вантажу і багажу ОСОБА_2 про прийняття товару у ПП «Бізнесгруп» та подальшу його доставку до ВП Ужгородського відділу матеріально-технічного постачання ДТГО «Львівська залізниця»; інженера НХТер-3 ОСОБА_3 про отримання у ПП «Бізнесгруп» товару та доставку цього товару до Здолбунівського залізничного вузла. Факт використання товару в господарській діяльності позивача підтверджується копією листа директора «Львівський завод залізобетонних конструкцій» на заявку столярного цеху заводу про необхідність придбання шліфувальної стрічки, копіями виробничо-матеріальних звітів столярного цеху, копіями вимог відокремлених підрозділів ДТГО «Львівська залізниця».

Посилання контролюючого органу на акт про неможливість проведення звірки контрагента позивача, в якому викладено висновок про нереальність господарських операцій з позивачем, суди попередніх інстанцій відхилили, мотивуючи свою позицію тим, що контролюючий орган зробив такі висновки без дослідження господарських операцій, первинних документів, посилаючись лише на факт відсутності контрагента за місцезнаходженням, неподання ним податкових декларацій та несплати податкових зобов'язань за період червень-липень 2010 року. При цьому суди попередніх інстанцій врахували, що свідоцтво платника податку на додану вартість ПП «Бізнесгруп» було анульовано контролюючим органом вже після здійснення господарський операцій зі структурними підрозділами позивача.

Суди також виконали вказівку Вищого адміністративного суду України, який направляв справу на новий розгляд, щодо з'ясування питання, чим зумовлено зазначення у довідках ВП «Служба матеріально-технічного постачання» ДТГО «Львівська залізниця» про факт отримання товару різними структурними підрозділами позивача. Так, суди встановили, що основними завданнями кожного з відокремлених структурних підрозділів позивача: ВП «Служба матеріально-технічного постачання», ВП «Рівненський відділ матеріально-технічного постачання», ВП «Ужгородський відділ матеріально-технічного постачання», є забезпечення інших підрозділів залізниці товарно-матеріальними цінностями. Кожен з цих трьох підрозділів на вимоги інших підрозділів передавав товар, тому переліки структурних підрозділів позивача, зазначених у довідках ВП «Служба матеріально-технічного постачання» ДТГО «Львівська залізниця», що фактично отримали придбані товарно-матеріальні цінності, не можуть співпадати.

Також суди виконали вказівку Вищого адміністративного суду України щодо з'ясування суті кримінальної справи, в рамках якої була призначена податкова перевірка позивача, і встановили, що кримінальна справа була порушена 27.09.2010 за фактом фіктивного підприємництва ряду підприємств: ПП «Версант», ПП «Сервіс Доріг», ПП «ІКА «Інтелект», ПП «Трансзахідком» за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України.

Офіс великих платників податків ДФС оскаржив судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України.

В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, оскільки не врахували, що позивач під час перевірки не надав документів, що підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з придбання товару та його перевезення, а у контрагента позивача були відсутні матеріальні та трудові ресурси умови для здійснення такої операції.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 29.01.2018 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2015 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Ханова Р.Ф., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справ, зважає на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові у період з 05.10.2011 по 25.10.2011 провела документальну позапланову виїзну перевірку ДТГО «Львівська залізниця» з питань здійснення фінансово-господарських відносин, зокрема з ПП «Бізнесгруп», за період з 01.01.2010 по 01.09.2011.

Перевірка призначена згідно з наказами начальника СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові від 05.10.2011 № 334 про призначення перевірки та від 25.10.2011 № 360 про продовження перевірки, на виконання постанови старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУ МВС України у Львівській області про призначення позапланової виїзної документальної перевірки від 15.09.2011 у кримінальній справі № 2064.

На підставі акта позапланової виїзної документальної перевірки від 09.11.2011 № 1390/23-2/01059900 відповідач склав податкові повідомлення-рішення від 29.11.2011 № /23685 про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 8592,80 грн за основним платежем та в сумі 2148,20 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та від 29.11.2011 № /23686 про визначення грошового зобов'язання в сумі 10 741,10 грн за основним платежем та в сумі 2685,28 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Таким чином, правовою підставою для проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача був підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України - отримання постанови слідчого, винесеної ним відповідно до закону у кримінальній справі, що перебуває у його провадженні.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час проведення перевірки) документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності постанови суду (ухвали суду) про призначення перевірки або постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

Згідно з пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 58.4 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами

Таким чином, якщо перевірка платника податку призначена відповідно до кримінально-процесуального закону, то за відсутності факту набрання законної сили відповідним судовим рішенням у кримінальній справі правові підстави для прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень за висновками такої перевірки відсутні.

Матеріали перевірки та висновки органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, що призначена на виконання постанови слідчого відповідно до кримінально-процесуального закону, до дня набрання законної сили відповідним рішенням у кримінальній справі, могли бути оцінені як докази виключно у рамках розслідування та розгляду такої кримінальної справи і не могли бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення про визначення платникові податків розрахованого за результатами такої перевірки грошового зобов'язання.

Суди попередніх інстанцій на підставі листа Слідчого управління Головного управління МВС України у Львівській області від 16.06.2015 № 215658 встановили, що в провадженні слідчого управління перебувала кримінальна справа № 2064, порушена 27.09.2010 за фактом фіктивного підприємництва ПП «Версант», ПП «Сервіс Доріг», ПП «ІКА «Інтелект», ПП «Трансзахідком» за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України. Кримінальна справа 10.01.2012 об'єднана з кримінальною справою № 144-0860. Досудове слідство у кримінальній справі № 144-0860 про обвинувачення директора ТОВ «Будівельний Альянс» ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених частиною п'ятою статті 191, частиною другою статті 366 Кримінального кодексу України про обвинувачення директора ПП «Сервіс Доріг» ОСОБА_9, закінчено.

Таким чином, станом на час проведення перевірки та складання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 29.11.2011 рішення суду у кримінальній справі не приймалося. Контролюючий орган прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення до винесення судового рішення у кримінальній справі. Отже, податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Суди попередніх інстанцій, здійснюючи новий розгляд справи, виконали вказівки Вищого адміністративного суду України, однак не застосували зазначених вище норм матеріального права. Разом з тим суд касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на те, що неврахування зазначених норм матеріального права не призвело до неправильного вирішення справи. Доводи, наведені в касаційній скарзі, не спростовують зазначеної правової позиції.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 349, статті 350, частин першої та п'ятої статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду Л.І. Бившева

Р.Ф. Ханова

Т.М. Шипуліна