Справа № 809/1112/18
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" вересня 2018 р. справа № 809/1112/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остапюка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватної фірми "Богдан і К" до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському, Калуському, Рогатинському, Рожнятівському районах та місті Болехові ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування припису, -
ВСТАНОВИВ:
27.06.2018 Приватна фірма "Богдан і К" (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському, Калуському, Рогатинському, Рожнятівському районах та місті Болехові ОСОБА_1 (далі відповідач, інспектор), Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису №373/0/92-18-ДК/0073Пр/03/01-18 від 24.05.2018.
16.07.2018, на виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2018 про залишення позовної заяви без руху, позивач подав уточнюючу позовну заяву, в якій просить визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 24.05.2018 за №373/0/19-18-ДК/0073Пр/03/01-18, а відповідачем визначено Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському, Калуському, Рогатинському, Рожнятівському районах та місті Болехові ОСОБА_1 .
23.07.2018 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, та залучено, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.
Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що інспектором було проведено обстеження та перевірку земельних ділянок, які розташовані на території біля села ОСОБА_2 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, за результатами якої складено акт, висновками якого встановлено самовільне зайняття позивачем земельних ділянок шляхом товарного сільськогосподарського обробітку. Відповідачем не враховано ту обставину що ПФ "Богдан і К" проводило роботи на вказаних земельних ділянках на підставі договору підряду за №19/16/2 від 19.12.2016, укладеного між позивачем та Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України фактичним землекористувачем зазначених земельних ділянок. Вважає, що відповідач дійшов до помилкових висновків та безпідставно виніс припис про усунення порушень вимог земельного законодавства за №374/0/19-18-ДК/0090Пр/03/01/-18 від 01.06.2018. В звязку з чим, позивач вважає даний припис протиправним та таким, що підлягає до скасування.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України направила суду письмові пояснення, зазначивши, що предметом даного судового спору є фактично встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки Приватною фірмою "Богдан і К", то останній не може бути такою особою, оскільки Прикарпатська ДСДС з врахуванням правонаступництва користується цією земельною ділянкою фактично з 1956 року. Позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, а оскаржуваний припис вважає таким, що підлягає скасуванню.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
За наслідками перевірки складено Акт обстеження земельної ділянки за №152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018.
Враховуючи виявлене порушення, інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.05.2018 за №375/0/92-18-ДК/0093П/07/01/-18.
24.05.2018 інспектором винесено припис за №373/0/19-18-ДК/0073Пр/03/01-18, яким зобовязано посадову особу позивача в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, встановлено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Відповідно до пунктів 30, 31 частини 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.
Частиною 6 вказаного Положення визначено повноваження посадових осіб управління Держгеокадастру в області. Зокрема, пунктом 1 визначено, що посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.
Як зазначено судом вище, 18.04.2018 інспектором проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельних ділянок, що знаходяться на території біля села ОСОБА_2 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено Акт обстеження земельної ділянки за №152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018, та як наслідок винесено оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень.
Суд приходить до висновку щодо протиправності оскаржуваного припису з огляду на наступне.
В той же час, про факт реєстрації вказаної земельної ділянки за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, дізнались лише в квітні 2018 року, тобто вже після укладення і виконання договору підряду за №19/16/2 від 19.12.2016 року.
Відтак, суд вважає, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами.
Отже, суд вважає, що відповідач, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобовязань чи стягнень лише відносно Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії по відношенню до спірної земельної ділянки як Замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання ним земельної ділянки до моменту проведення її реєстрації в квітні 2018 року.
З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що у пункті 5.3 Рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 у справі N 5-рп/2005 зазначено, що Україна як демократична і правова держава закріпила принцип поваги і непорушності прав та свобод людини, утвердження і забезпечення яких є головним обов'язком держави. Конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі майнових прав (стаття 1, частина друга статті 3, статті 21, 22, 64 Конституції України).
Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року передбачено, зокрема, обов'язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб тощо.
Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.
Використання терміна "набувають", що означає "ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь", після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає.
Згідно з частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Абзацом 1 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Суд встановив, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (враховуючи перетворення установи в історичному проміжку) спірною земельною ділянкою користувалась з 1956 року, що підтверджується наказом по Міністерству радгоспів Української РСР №195 від 18.05.1956 року.
Відповідно до приписів статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно з статтею 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Разом з тим положення статті 141 Земельного кодексу України не містять серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, яке виникло до набрання законної сили Земельного кодексу України від 25.10.2001, відсутність державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2018 в справі № 916/2675/15.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскаржуваний припис про усунення порушень вимог земельного законодавства за №373/0/19-18-ДК/0073Пр/03/01-18 від 24.05.2018 винесено без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак, є протиправним та підлягає до скасування.
За таких обставини, суд робить висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, платіжним дорученням за №2399 від 11.06.2018 підтвердив сплату судового збору в розмірі 1 762 гривні, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 1 762 гривні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.