Справа № 0440/5268/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Справа № 0440/5268/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Довгаль С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного військового комісаріату та просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті у позивача пакету документів для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням третьої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати відповідача прийняти у позивача пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням третьої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.12.2017р. його було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 , підставою для звільнення став висновок медичної комісії при ВЛК ВЧ НОМЕР_2 м. Дніпро від 30.11.2017р. Також за висновком МСЕК від 01.02.2018р. позивачеві була встановлена третя група інвалідності у зв`язку з травмою, яка пов`язана з проходженням військової служби. За результатами висновків МСЕК у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі Закон № 2011) та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 (далі Порядок №975) позивач 23.03.2018р. звернувся до відповідача з пакетом документів для отримання одноразової грошової допомоги, однак відповідач надав відповідь за №7/10867/7 від 02.04.2018р. за якою йому було відмовлено у прийнятті документів з підстав того, що вони не відповідають вимогам нормативно-правових актів, що регулюють питання стосовно оформлення та виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, не надано документи про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що поранення не пов`язане з учиненням особою кримінального або адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі, якщо поранення не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Позивач вважає такі дії з боку відповідача з відмови у прийнятті у позивача документів для призначення одноразової грошової допомоги протиправними виходячи з того, що жодних із підстав, вичерпний перелік яких визначено вищевказаною статтею 16-4 Закону №2011 для відмови у прийнятті таких документів у відповідача не виникало, травма, отримана ним, пов`язана з проходженням військової служби, а захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується наданою у пакеті документів, поданих відповідачеві, копією свідоцтва про хворобу №2579, а тому позивач вважає, що згідно до порядку призначення одноразової грошової допомоги, який врегульований наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2018р. відповідач повинен був подати документи позивача до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, проте відповідач безпідставно відмовив у їх прийнятті та направленні вказаних документів до відповідного Департаменту для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання 17.09.2018р. не направив без поважної причини, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується електронним повідомленням від 12.09.2018р. та довідкою,складеною секретарем судового засідання від 14.09.2018р., що свідчить про те, що повістка вважається врученою належним чином згідно до вимог ч.2, ч.3 ст.129 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.59-60).

Також відповідачем без поважної причини суду не було і надано відзиву на позов та доказів в обгрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у період з 23.07.2018р. (дата отримання відповідачем матеріалів позову) по 17.09.2018р. на вимогу ухвали суду від 20.07.2018р., що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справа (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

За приписами ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, з урахуванням дати відкриття провадження у даній справі за ухвалою суду від 20.07.2018р., дана справа повинна бути розглянута судом не пізніше 18.09.2018р. згідно до вимог ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, повторну неявку відповідача у судове засідання, строки розгляду справи, встановлені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе при даних обставинах розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами згідно до вимог ч.5 ст.77, ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_1 у період з 17.10.2015р. по 25.10.2017р. безпосередньо приймав участь у антитерористичній операції на території м. Маріуполя Донецької області, що підтверджується копією довідки ВЧ НОМЕР_3 №1088 від 01.12.2017р. (а.с.32).

28.12.2017р. ОСОБА_1 було звільнено у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі постанови ВЛК), що підтверджується копією витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 № 274 (а.с.22).

Надалі, 01.02.2018р. згідно довідки МСЕК №331 серії 12 ААА №731900 позивачеві за результатами медичного огляду з 01.02.2018р. була встановлена третя група інвалідності, причиною інвалідності вказана травма, пов`язана з проходженням військової служби (а.с.34).

У позові позивач зазначає, що 23.03.2018р. звернувся до відповідача з пакетом документів для отримання одноразової грошової допомоги, проте доказів, які б свідчили, який саме наданий відповідачеві пакет (перелік) документів до позову не надано, а представник позивача вказав, що позивач йому таку заяву із переліком поданого пакету документів не надав.

02.04.2018р. листом за №7/10867/7 відповідачем надано відповідь позивачеві зі змісту якої видно, що позивачу було повідомлено, що подані позивачем документи не відповідають вимогам нормативно-правових актів, що регулюють питання стосовно оформлення та виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, не надано документи про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), про те, що поранення, не пов`язане з учиненням особою кримінального або адміністративного правопорушення, не є наслідком з учиненням нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі, якщо поранення не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, при цьому, зі змісту наведеної відповіді вбачається, що позивачеві запропоновано надати вищевказані документи та зазначено, що після їх надання відповідачем буде вжито всіх заходів в межах наданих повноважень, а також військовому комісару Новомосковського ОМВК запропоновано посприяти позивачеві у оформленні документів для виплати одноразової грошової допомоги (а.с.19-20).

Позивач вважає, що відмова у прийнятті у нього пакету документів, викладена у наведеному листі відповідача від 02.04.2018р. за №7/10867/7 є протиправною, просить зобов`язати відповідача прийняти у нього пакет документів для отримання ним одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням йому третьої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби посилаючись на те, що у відповідача не було жодних підстав для такої відмови, оскільки травма, отримана позивачем, пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується копією свідоцтва про хворобу №2579, яке було надано відповідачеві.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

За приписами ч.1 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ (далі Закон №2011) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Частиною 6 ст.16-3 Закону №2011 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права ч.8 ст.16-3 Закону №2011.

Згідно ч.9 ст.16-3 Закону №2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідний Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 (далі Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (п.12 Порядку №975).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п.13 Порядку №975).

Підпунктом 30 п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671 Про затвердження Положення про Міністерство оборони України визначено, що Міністр оборони України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони.

У відповідності до наказу Міністерства оборони України від 12.04.2007р. №168 було визначено склад постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016р. №564 було затверджено Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Також і наказом Міністра оборони України від 14.08.2014р. №530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовців і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей» визначено порядок оформлення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону №2011 та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.

Пунктом 4.7 Наказу №530 встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

За вказаним пунктом 4.7 Наказу №530 також передбачено, що у разі настання інвалідності до заяви подаються серед переліку наведених документів, у тому числі надається і копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження подається - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що саме на відповідача покладено повноваження по прийняттю від осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, документів для виплати та призначення одноразової грошової допомоги, формування відповідного висновку і направлення у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації документів Міністерству оборони України як розпоряднику бюджетних коштів для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, при цьому, вказаний висновок відповідачем повинен прийматися на підставі переліку документів, наданих військовослужбовцем, встановленого п.11 Порядку №975 та п.4.7 Наказу №530, зокрема, у тому числі і за наявності такого документа як копії акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження подається - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, представник позивача не зміг надати доказів, які б свідчили про перелік (пакет) документів, який був наданий позивачем відповідачеві для призначення йому одноразової грошової допомоги при зверненні позивача до відповідача саме 23.03.2018р., а відповідно, суд позбавлений можливості перевірити чи дійсно позивачем були надані всі необхідні документи для вчинення відповідачем відповідних дій, які повинні вчинятися відповідачем у межах вищенаведених його повноважень.

Факти того, що весь перелік (пакет) документів, що передбачений Порядком №975 позивачем був переданий відповідачу жодними доказами не підтверджено.

Окрім того, у ході судового розгляду справи, представник позивача зазначив, що не може надати таких доказів, оскільки вони йому не передавались позивачем, а взяти він їх у позивача не має змоги, оскільки останній перебуває на заробітках у Польщі.

Також на вимогу щодо уточнення позовних вимог позивача щодо того, яка саме відмова відповідача оскаржується позивачем (вказати її дату та номер), представник позивача в усних поясненнях вказав, що позивачем оскаржується відмова відповідача у прийнятті у нього пакету документів, яка міститься у відповіді від 02.04.2018р. за №7/10867/7.

Однак, як вбачається з аналізу змісту наведеної відповіді за №7/10867/7 від 02.04.2018р., вказана відповідь не містить посилань на відмову позивачеві у прийнятті у нього пакету документів, не містить і посилань на повернення позивачеві поданого ним пакету документів, представник позивача в судовому засіданні також не зміг підтвердити факту повернення поданих документів позивачеві відповідачем із вказаним листом-відповіддю, що фактично свідчить про те, що подані позивачем документи прийняті відповідачем та перебувають у нього на розгляді, при цьому, відповідач у вказаній відповіді просив позивача надати додаткові документи після чого питання позивача буде розглянуто відповідачем у межах наданих йому повноважень, що не спростовано представником позивача жодними доказами.

А отже, за викладених обставин, аналізу змісту вказаного вище листа-відповіді, можна дійти висновку, що право позивача щодо прийняття у нього пакету документів для отримання одноразової грошової допомоги відповідачем не порушено, оскільки наведена відповідь не містить посилань на відмову у їх прийнятті, документи у позивача відповідачем прийняті та знаходяться на розгляді, що підтверджується змістом наведеної вище відповіді (а.с. 17-20).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас і ч.1 ст.77 наведеного Кодексу покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Проте, ні позивачем, ні представником позивача у ході судового розгляду справи не було надано суду жодних доказів, які свідчать про відмову позивачеві відповідачем у прийнятті у нього пакету документів для отримання одноразової грошової допомоги з урахуванням вищенаведеного аналізу доказів та норм чинного законодавства.

Є безпідставними та необґрунтованими доводи представника позивача про те, що відповідачем відмовлено позивачеві у прийнятті у нього пакету документів для отримання одноразової грошової допомоги відповіддю від 02.04.2018р. за №7/10867/7, з огляду на те, що зміст вказаної відповіді не містить посилань на відмову у прийнятті у позивача пакету документів для отримання ним одноразової грошової допомоги, а представником позивача вказані твердження не підтверджені жодними доказами у розумінні ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, дії відповідача щодо відмови відповідача у прийнятті у позивача пакету документів для отримання ним одноразової грошової допомоги, суд приходить до висновку, що у ході судового розгляду справи та наданими матеріалами судом не встановлено будь-якими доказами відмову відповідача у прийнятті у позивача пакету документів для отримання одноразової грошової допомоги, а представником позивача відповідних доказів що свідчать про таку відмову чи повернення позивачеві пакету документів відповідачем не надано згідно до вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому у адміністративного суду відсутні підстави для визнання протиправною наведеної вище відмови у прийнятті у позивача пакету документів для отримання одноразової грошової допомоги.

При цьому, вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог у наведеній частині, суд виходить із того, що позивачем та представником позивача у даному випадку обраний неналежний спосіб захисту права позивача, який не може призвести до його відновлення у такий спосіб, оскільки не вчинення дій суб`єктом владних повноважень у спосіб, визначений нормами чинного законодавства та покладених на такого суб`єкта обов`язків у межах наданих йому повноважень є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та його посадових осіб, яка може бути предметом спору та позивач не обмежений у праві на оскарження такої бездіяльності у судовому порядку згідно до вимог ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.55 Конституції України.

Не підлягають і задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти у позивача пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням йому третьої групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, оскільки вказані позовні вимоги є похідними від визнання протиправною відмови та наведені позовні вимоги можуть бути задоволені лише за умови визнання наведеної відмови протиправною.

Оскільки судом не встановлено протиправної відмови у прийнятті у позивача пакету документів відповідачем для отримання одноразової грошової допомоги, а тому у адміністративного суду і відсутні будь-які підстави для задоволення вищенаведених похідних позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Приймаючи до уваги викладене, у задоволенні позову позивача слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом враховується те, що позивач є звільненим від сплати судового збору згідно до вимог Закону України «Про судовий збір», доказів понесення будь-яких інших судових витрат суду не надано у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 21.09.2018р.

Суддя С.О. Конєва