Справа № 813/2827/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/2827/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Ванчак М.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (79011, м.Львів, вул.Мушака, 50/4) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.01.2018 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 23 січня 2018 року фізичною особою-підприємцем було отримано податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2018 року про сплату штрафу в сумі 1187, 38 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення було винесено на підставі акту камеральної перевірки №000431/13-01-13-11/НОМЕР_1 з питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань до бюджету (по єдиному податку з фізичних осіб). Згідно висновків акту позивачем у 2015 році допущено несвоєчасну сплату єдиного податку на загальну суму 11873,80 грн., за що нарахована штрафна санкція в силу ст.122 Податкового кодексу України в розмірі 10% від суми несвоєчасно зарахованих до бюджету платежів. Позивач частково не погоджується з податковим повідомленням-рішенням та просить суд його скасувати в частині 665,69 грн.

Ухвалою суду від 06.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

У судовому засіданні 25.07.2018 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У поданому суду відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позивачем порушено термін сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з єдиного податку, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2018 року щодо застосування штрафу в розмірі 10 % на суму 1187,38 грн. (за затримку 661 календарний день) є правомірним, з огляду на що, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вказане, в свою чергу, свідчить про порушення позивачем податкового законодавства, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте у відповідності до чинного законодавства України і підстав для його скасування не вбачається.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві і додаткових усних поясненнях по суті спору, просив суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, надані у судовому засіданні, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та є платником єдиного податку 3 групи, зі ставкою податку 5%.

16.01.2018 року старшим державним ревізором-інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Галицької ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 була проведена камеральна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань до бюджету (по єдиному податку з фізичних осіб). За результатами вказаної перевірки було складено акт №000431/13-01-13-11/НОМЕР_1 від 16.01.2018 року, яким встановлено допущення позивачем у 2015 році випадків несвоєчасної сплати платником податків податкового грошового зобовязання по єдиному податку.

За наслідками камеральної перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2018 року, яким зобовязано ФОП ОСОБА_3 сплатити штраф за затримку на 661 календарний день сплати нарахувань по єдиному податку в сумі 11873,80 грн. у загальному розмірі 1187,38 грн., що становить 10 % від суми несвоєчасно сплачених сум.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 30.03.2018 року №4639/К/99-99-11-02-01-14 податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2018 року залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення.

Судом зясовано, що згідно податкової декларації платника податку фізичної особи-підприємця № від 07.05.2015 року, платником самостійно визначено податкове зобовязання в сумі 6260,00 грн., термін сплати 20.05.2015 року.

Згідно податкової декларації платника податку фізичної особи-підприємця №150001855 від 10.02.2015 року, платником самостійно визначено податкове зобовязання в сумі 4408,50 грн., термін сплати 19.02.2015 року.

Також позивачем подано декларацію від 13.08.2015 року №, в якій самостійно платником визначено податкове зобовязання за І півріччя 2015 року в сумі 6660,00 грн., переплата по єдиному податку станом на 19.08.2015 року складала 173,13 грн., залишок несплаченого єдиного податку склав 6486,87 грн., термін сплати 19.08.2015 року.

Декларацією від 09.11.2015 року №150002867 платником самостійно визначено податкове зобовязання за три квартали 2015 року в розмірі 5560,00 грн. Переплата по єдиному податку на 19.11.2015 року складала 173,13 грн., залишок несплаченого єдиного податку 5386,87 грн., термін сплати 19.11.2015 року.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України), податком є обовязковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.7 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що оскарження рішень контролюючих органів - оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобовязання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Приписами п.295.3 ст.295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно з п. 294.2 ст. 294 ПК України, податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобовязання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Відповідно до п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.300.1 ст.300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до долучених квитанцій позивачем перераховано до бюджету суми єдиного податку в терміни, передбаченні п.295.3 ст.295 ПК України, а саме:

-згідно платіжного доручення №149 від 19.02.2015 року сплачено 19.02.2015 року 4408,50 грн.;

-згідно платіжного доручення №153 від 19.03.2015 року сплачено 19.03.2015 року 170,00 грн.;

-згідно платіжного доручення №156 від 14.05.2015 року сплачено 14.05.2015 року 6260,00 грн.;

-згідно платіжного доручення №162 від 19.08.2015 року сплачено 20.05.2015 року 6660,00 грн.;

-згідно платіжного доручення №168 від 25.11.2015 року сплачено 25.11.2015 року 170,00 грн.;

-згідно платіжного доручення №167 від 25.11.2015 року сплачено 25.11.2015 року 5560,00 грн.

Відповідно до п.49.18 ст.49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Разом з тим, у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS №76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказано, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін «diesadquem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Згідно з ч. ч.4, 5 ст.45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Положення про єдиний казначейський рахунок затверджене наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122.

Відповідно до п.2.1 вказаного Положення єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Також необхідно врахувати підп.2 п.10 ст.9 Закону № 2464, відповідно до якого днем сплати єдиного внеску вважається: у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом з сумою коштів у готівковій формі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач своєчасно сплатив суму грошового зобовязання, тому відсутні були підстави для нарахування штрафних санкцій у загальному розмірі 665,69 грн.

Щодо штрафної санкції у сумі 521,69 грн. за порушення строку сплати податку за ІІІ квартал 2015 року, то, як зясовано судом у процесі розгляду справи, така сума позивачем визнається.

За наявності у платника доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обовязок зі сплати відповідної суми податкового зобовязання слід визнати виконаним незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

У даному ж випадку, суд зауважує, що відповідач, як субєкт владних повноважень не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки та заперечення та ним не було спростовано доводів позивача у повному обсязі, а лише частково.

У відповідності до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується також із практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, в п.110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, визнання позивачем позову в частині нарахування штрафної санкції у сумі 521,69 грн. за порушення строку сплати податку за ІІІ квартал 2015 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

В силу ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову та приписи ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 352,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області.

Згідно з ст.134 КАС України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд враховує, що позивач у підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подав такі документи: копію договору про надання правничої допомоги №29/1-2018 від 29.01.2018 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт згідно договору №29/1-2018 про надання правничої допомоги від 29.01.2018 року (від 17.09.2018 року); ордер серії ЛВ №124013.

Отже, підсумовуючи наведене, суд у відповідності до вимог ст.139 КАС України дійшов висновку витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 грн. стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2018 року задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.01.2018 року № в частині нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 штрафної санкції в сумі 665,69 грн.

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.01.2018 року № в частині нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 штрафної санкції в сумі 521,69 грн. відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (вул.Стрийська, 35, м.Львів, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (79011, м.Львів, вул.Мушака, 50/4; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (вул.Стрийська, 35, м.Львів, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (79011, м.Львів, вул.Мушака, 50/4; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судові витрати у вигляді оплати на правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24 вересня 2018 року.