Справа № 809/143/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/4827/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,
суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.,
при секретарі судового засідання: Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі №809/143/18, винесене головуючим суддею Главач І.А., проголошене 10:29 год. У м. Івано Франківську, повний текст судового рішення складений 16.04.2018р., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Івано- Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем відмовлено у призначенні і виплаті пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки позивачем не було подано усіх документів, необхідних для призначення пенсії. Позивач посилався на рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №277/181/17, яким визнано його постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, незважаючи на відсутність у нього посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому просить визнати протиправною відмову Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської у призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити, нараховувати та виплачувати пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років, починаючи з 29 вересня 2017 року.
Рішенням Івано Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом невірно витлумачено та перекручено предмет позову необґрунтовану відмову у призначенні пенсії як постраждалій особі внаслідок Чорнобильської катастрофи та позбавлений конституційного права єдиного постійного матеріального доходу пенсії. Зазначає, що оскільки посвідчення постраждалого на ЧАЕС позивачем було втрачено, він надав відповідачу копію рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017р., в якому встановлено факт, що хоча посвідчення позивачем втрачено, однак він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Крім цього зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №501 від 25 серпня 1992 року (чинної на момент видачі посвідчення) та постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться державними адміністраціями областей. Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтю 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та статтю 23 (компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) цього Закону виключено. У зв`язку з виключенням обумовленої території проживання позивача з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач позбавлений можливості отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 розділу 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком, крім іншого, подаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки позивачем не представлено посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а вказаним вище Порядком не передбачено підтвердження статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи згідно з рішенням суду, тому управління право мірно відмовило позивачу у нарахуванні пенсії.
Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
ОСОБА_1 29.09.2017 звернувся до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Разом із заявою про призначення пенсії, позивачем подавалися наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт громадянина Україна, трудова книжка, довідка про навчання №1042 від 13.09.2017, довідка про проживання в зоні ЧАЕС №86 від 17.01.2017, видана виконавчим комітетом Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, довідки про стаж роботи.
Відповідачем було надано позивачу строк до 29.12.2017 для подачі посвідчення постраждалого внаслідок ЧАЕС, необхідного для призначення пенсії.
Оскільки посвідчення постраждалого внаслідок ЧАЕС ОСОБА_1 було втрачено, позивачем було надано копію рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №277/181/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області про зобов`язання вчинити дії, в якому судом встановлено факт, що хоча посвідчення ОСОБА_1 втрачено, однак він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.
Відповідно копії паспорта та до довідки №86 від 17.01.2017, виданої виконкомом Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 26.04.1986 по 10.01.2000 постійно проживав в с. Осова, Ємільчинського району Житомирської області. Згідно постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, с. Осова було віднесене до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
29.12.2017 листом №497/03.1 відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років, оскільки позивачем не надано посвідчення постраждалого внаслідок ЧАЕС.
Позивач оскаржив рішення відповідача до суду.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що Тисменицьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки останнім не було надано усіх документів, передбачених чинним законодавством для такого призначення.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-12 від 28.02.1991, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-15 від 09.07.2003, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-12, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 (надалі - Порядок №22-1), Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (надалі - Порядок №51).
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Згідно із пункту 4 частини 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для встановлення пільг і компенсацій визначається така категорія осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з положенням частини третьої статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи.
Відповідно до підпункту «ґ» пункту 7 зазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 58 цього ж Закону, Пенсійний фонд України є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком №22-1.
Заява про призначення пенсії подається заявником до органу, що призначає пенсію, особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
Згідно пункту 2.1 названого Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) паспорт і довідку податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера або копію сторінки паспорта з позначкою про те, що особа має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера; 2) документи про стаж (трудову книжку, військовий квиток, диплом про навчання тощо); 3) документи про заробітну плату для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.
За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року (додаток 1).
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.
5) документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»)
Пунктом 4.2 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач зобов`язаний подати пенсійному органу перелічені документи в тому числі і посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51.
Так, відповідно до пункту 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.
Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку.
Доводи апелянта зводяться до того, що він втратив належне йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, проте апеляційний суд вважає такі безпідставними, оскільки вказаним вище Порядком №51 передбачена можливість одержання дубліката такого посвідчення шляхом звернення позивача до відповідного органу, в тому числі за місцем проживання, із заявою про видачу дублікату посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
В ході розгляду справи позивачем не представлено доказів його звернення про видачу дубліката посвідчення, рішення про відмову у видачі такого посвідчення тощо.
Крім цього у матеріалах справи наявна відповідь Департаменту соціальної політики Івано Франківської обласної державної адміністрації від 27.02.2018 р. №561/06.3-07/09-78 на запит Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано Франківської області «Про надання інформації», відповідно до якої Департамент соціальної політики повідомляє, що для розгляду питання видачі ОСОБА_1 дублікату посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно звернутися до управління соціального захисту населення Тисменицької райдержадміністрації.
Що стосується посилання апелянта на рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017р., в якому встановлено факт, що хоча посвідчення позивачем втрачено, однак він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій та на норми ч. 4 ст. 78 КАС України щодо звільнення від доказування, то апеляційний суд також погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Судом не заперечується наявність у позивача статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на користування пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та наявність підстав на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, проте законом передбачений порядок подачі відповідних документів для призначення такої пенсії, право на перевірку яких є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного Фронду України.
Що стосується посилань апелянта на правову позицію Верховного Суду у справі №К/99901/50/17 від 06.02.2018р., то у даній справі у позивача було наявне посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, проте таке не було перереєстровано. Натомість у позивача посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2. ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення чи дії відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що такі прийняті відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання їх протиправними та скасування не вбачається.
Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, розглянувши та вивчивши всі подані документи для призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із зменшенням пенсійного віку на 5 років) з 29 вересня 2017 року, прийняло рішення про відсутність підстав для призначення пенсії позивачу, оскільки всупереч вимогам пункту 2.1 підпункту 5 Порядку №22-1, останнім не подано усіх необхідних документів для призначення йому пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі №809/143/18 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складено 24.09.2018р.