Справа № 810/619/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/619/18 Головуючий у І інстанції - Головенко О.Д.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов'язання скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3, в якому просив: визнати протиправними дії головного державного виконавця державної виконавчої служби Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужикової Л.В.; скасувати постанову головного державного виконавця державної виконавчої служби Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужикової Л.В. від 21.12.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 7 446,00 грн.; скасувати постанову головного державного виконавця державної виконавчої служби Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужикової Л.В. від 24.01.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 600,00 грн.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року даний позов було залишено без руху, у зв"язку з його невідповідністю КАС України та запропоновано Позивачу для усунунення недоліків позовної заяви надати суду копію рішення Бородянського районного суду Київської області від 05.07.2017 року для другого Відповідача та обґрунтоване клопотання з належними та допустимими доказами щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду та даний адміністративний позов повернуто Позивачеві, оскільки недоліки позовної заяви було усунуто не в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі Позивач посилаючись на порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, вказує на те, що 31.01.2018 року представником Позивача за довіреністю - ОСОБА_5 отримано копію постанови про стягнення виконавчого збору від 21.12.2017 року та копію постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 24.01.2018 року. Письмових доказів отримання представником даних постанов в матеріалах виконавчого провадження відсутні через те, що виконавець не запропонувала розписатись за отримання постанов.

Доказами того, що представником Позивача було отриманні оскаржувані постанови 31.01.2018 року є відомості Автоматизованої системи виконавчого провадження, звідки можна встановити, що постанова від 21.12.2017 року про стягнення виконавчого збору створена в системі тільки 30.01.2018 року, а постанова 24.01.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження - 31.01.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не усунуто недоліки позовної заяви в повному обсязі, оскільки як у позовній заяві та і у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду Позивач вказує, що 24 січня 2018 року йому було вручено квитанції про стягнення виконавчого збору у розмірі 7 446,00 грн. та на витрати на виконавче провадження у розмірі 600,00 грн.

Суд першої інстанції вважав за можливе відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, адміністративний позов повернути Позивачеві, оскільки недоліки позовної заяви було усунуто не в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Також, частиною 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно з частиною другою вказаної статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, КАС України визначає, що дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання вказаної ухвали судді від 09 лютого 2018 року Позивачем засобами поштового зв"язку було направлено копію рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 липня 2017 року для другого Відповідача, також, 27 лютого 2018 року Позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

У вказаному клопотанні зазначено, що 24 січня 2018 року Позивачу стало відомо про накладення на нього витрат та стягнення виконавчого збору, а саме було вручено квитанції про стягнення виконавчого збору у розмірі 7 446,00 грн. та на витрати на виконавче провадження у розмірі 600,00 грн.

25 січня 2018 року представником Позивача за довіреністю - ОСОБА_5 до відділу виконавчої служби подано заяву про ознайомлення з виконавчим провадженням № 55212205. Представнику було повідомлено, що з матеріалами справи виконавчого провадження вона зможе ознайомитись лише в прийомний день.

26 січня 2018 року при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження була відсутня постанова про накладення виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

31 січня 2018 року представником Позивача отримано копії постанов про стягнення виконавчого збору від 21 грудня 2017 року та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 24 січня 2018 року; письмові докази отримання представником даних постанов в матеріалах справи відсутні.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження № 55212205 підтверджується те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 21 грудня 2017 року створена в системі тільки 30 січня 2018 року, а постанова від 24 січня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження - 31 січня 2018 року, які були отримані представником позивача - 31 січня 2018 року.

05 лютого 2018 року Позивачем було направлено дану позовну заяву до суду першої інстанції, про що свідчить відтиск штемпелю на поштовому конверті (а.с.11) .

Отже, Позивач, вжив заходів для своєчасного оскарження постанов від 21 грудня 2017 року про стягнення виконавчого збору та від 24 січня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

При цьому, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішеннях від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Суддя суду першої інстанції при поверненні позовної заяви не звернув уваги на додаток № 9 (витяг з автоматизованої системи виконавчого провадження від 01.02.2018 року) до адміністративного позову наданий Позивачем, з якого вбачається, що оскаржувані постанови створені Відповідачем 30-31.01.2018 року, що унеможливлювало ОСОБА_6 отримати вчасно вказані постановити.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що Позивач вжив належних заходів для оскарження зазначених постанов державного виконавця у встановлений законом десятиденний строк з моменту, отримання копій оскаржуваних постанов.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що 05 лютого 2018 року зазначений адміністративний позов подано в межах строку звернення до суду.

Зі змісту ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно із частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи, що доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки судді суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі судді суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судді про повернення позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись статями 241, 242, 243, 287, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький