Справа № 1740/2157/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2018 року м. Рівне №1740/2157/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

13.08.2018 відкрито позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №193918-13 від 23.06.2017. Розгляд справи вирішено проводити у спрощеному провадженні без виклику сторін.

Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідно до принципу стабільності податкового законодавства України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Відповідно до пп.12.3.4. п.12.3. ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Позивачу на праві власності належить ? частина будівлі складу у м.Дубровиця, загальна площа якого 1262,9 кв.м., тобто об'єкт нежитлової нерухомості площею 631,45 кв.м. На вказаний об'єкт 23.06.2017 ГУ ДФС у Рівненській області податковим повідомленням-рішенням №193918-13 нарахувало податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік в сумі 17402,76 грн. Із співвідношення нарахованої суми і площі об'єкта вбачається, що фіскальним органом застосовано ставку в розмірі 27,56 грн., що відповідає розрахунку ставки, затвердженої рішенням Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016, яким внесено зміни до рішення міської ради №947 від 27.01.2015. Сторона позивача наполягає на тому, що рішення Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016 з огляду на імперативні вимоги Податкового кодексу України не могло бути застосоване в 2016 році. А відтак, при дотриманні норм Податкового кодексу України, фіскальний орган повинен був нарахувати ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік в сумі 4350,69 грн., застосовуючи затверджену рішенням Дубровицької міської ради №947 від 27.01.2015 ставку податку - 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування: 1378 грн. х 0,5% х 631,45 кв.м. = 4350,69 грн. За наведеного, сторона позивача вважає, що податкове повідомлення-рішення №193918-13 від 23.06.2017 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки із застосуванням ставки податку встановленої Дубровицькою міською радою №82 від 04.02.2016, тобто в частині суми 13052,07 грн. (17402,76 грн. - 4350,69 грн. = 13052,07 грн.) є протиправним і саме в такій частині просить його скасувати в судовому порядку.

Відповідачем у встановленні судом строки подано відзив на позовну заяву (а.с.31-32). У відзиві відповідач вказує на те, що у 2016 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, що свідчить про відсутність обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів. У разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік, таке має братись до уваги контролюючим органом при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік. Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів. Відповідно до цього, контролюючим органом в повній мірі дотримано законодавчі вимоги при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення, яким визначено позивачу податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік з урахуванням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" № 909-VIII від 24.12.2015 та рішення Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016. За наведеного сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідженням письмових доказів суд встановив наступне.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача з 2008 року перебуває об'єкт нежитлової нерухомості - частина будівлі складу у м.Дубровиця, площею 631,45 кв.м. (? частки від загальної площі 1262,9 кв.м.)(а.с.14).

27.01.2015 Дубровицькою міською радою прийнято рішення №947, яким на території міста Дубровиці затверджено розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для відповідних типів об'єктів нежитлової нерухомості. Додатком до такого рішення є "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", пунктом 5.1. якого ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування і визначені в додатках 2, 3 до рішення. Згідно з додатком 3 до рішення, на будівлі торгівлі, побутового обслуговування та на інші будівлі (приміщення) ставка податку визначена на рівні 0,5% (а.с.15-17). Даний факт, як і відповідні розміри ставок, сторонами не оспорюються.

Рішенням Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016 внесено зміни до рішення міської ради "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" №947 від 27.01.2015. Даним рішенням підпункт 5.1 пункту 5 "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" викладено в новій редакції, за якою, зокрема, для об'єктів нежитлової нерухомості, крім господарських (присадибних) будівель (допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформатоорні підстанції тощо), які використовуються без отримання прибутку, встановлено ставки податку на рівні 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування. (а.с.18). Даний факт, як і відповідні розміри ставок, сторонами не оспорюються.

Станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 гривень. Відповідно, ставка податку за рішенням Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016 становила: 1378 грн. х 2 % = 27,56 грн. за 1 кв.метр бази оподаткування.

23.06.2017 Головне управління ДФС у Рівненській області винесло податкове повідомлення-рішення №193918-13, яким визначило ОСОБА_1 податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, за 2016 рік в сумі 17402,76 грн. (а.с.29)

З огляду на суму нарахованого податку, розрахунок проведено із застосуванням затвердженої рішенням Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016 ставки податку у розмірі 2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування: 631,45 х 27,56 = 17402,76 грн.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, з огляду на таке.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, яким, зокрема, викладено в новій редакції статтю 266 Податкового кодексу України та введено новий податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 вказаного Кодексу (в редакції чинній на 1 січня 2015 року) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Як передбачено підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VІІІ від 24.12.2015, згідно з яким підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 2016 рік) викладено у такій редакції: ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, законодавець встановив чіткий строк до якого органами місцевого самоврядування необхідно прийняти рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішення Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016 прийнято поза межами цього строку.

В той же час, пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Окрім того, пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Отже, у 2016 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, а, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів. І у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік, таке має братись до уваги контролюючим органом при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік. Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 04.09.2018 по справі №820/5457/17, від 26.06.2018 по справі №824/651/17-а та від 24.04.2018 у справі №803/1307/17.

Враховуючи наведене, податковий орган при визначенні позивачу податкового зобов'язання діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а податкове повідомлення-рішення №193918-13 від 23.06.2017, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік в сумі 17402,76 грн. в повній мірі відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак до скасування не підлягає.

З урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для присудження позивачу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023 ) про скасування податкового повідомлення-рішення №193918-13 від 23.06.2017 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по об'єктах нежитлової нерухомості із застосуванням ставки податку встановленої Дубровицькою міською радою №82 від 04.02.2016 на суму 13052,07 грн.,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.