Справа № 524/1838/18
Суддя: Предоляк О. С.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/1838/18
Провадження №2-а/524/253/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді: Предоляк О.С., при секретарі судового засідання: Гладкій К.О., за участі позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа - Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі (а.с.1-13)
В обґрунтування позову зазначає, що 14 березня 2018 року інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БР№ 972201, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП та керуючись ст. 36 КУпАП накладено штраф в сумі 425 грн. . Стверджує, що п.11.2 ПДР України носить рекомендаційний характер, натомість п. 1.10 ПДР України дозволяє йому, як водію, обрати безпечну ділянку дороги, а саме середню ділянку дороги для руху. Звертає увагу суду, про що надав запис з відео реєстратора, що права крайня смуга руху містить залишки ожеледиці та снігу після збирання. Не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оскільки замовив у той день його «онлайн» та інспектор, не повідомив йому, який саме поліс він повинен був предявити.
Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просить її скасувати.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю дав аналогічні пояснення, що викладені в позові, просить суд задовольнити позов. Наголошує та просить врахувати, що відповідно до листа Головного управління МВС України в Одеській області Управління державтоінспекції від 20.12.2007 року на інформаційний запит надана відповідь, щодо п. 11.2 ПДР України. Зокрема, щодо того, що даний пункт носить рекомендаційний характер та не жорстко вимагає рух транспортного засобу в крайньому положенні, а по можливості, що передбачає поняття можливості в самих різних дорожніх умовах заняття різних положень на проїзній частині з основною вимогою забезпечення безпеки руху.
Відповідач інспектор роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 надав відзив на позов. Просить відмовити у задоволенні позову. Наголошує суду, що підставою зупинки транспортного засобу Opel Kadet д.н.з. НОМЕР_1, який рухався по проспекту Свободи у м Кременчуці є рух у другій середній смузі дороги з трьома смугами для руху в одному напрямку з вільною першою. Водій в категоричній формі, повідомивши «Нет конечно» відмовився предявити для перевірки поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Під час розгляду справи намагався отримати пояснення водія щодо порушення Правил дорожнього руху, запропонувавши надати їх усно чи у письмовій формі. Зясувавши всі обставини справи, з дотриманням процедури розгляду, прийнявши до уваги факт порушення водієм Правил дорожнього руху, усні пояснення водію, прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення на водія за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідно до вимог ст. 36 КУпАП у розмірі 425 грн.
Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції - ОСОБА_3 надала письмові пояснення. Усудовому засіданні пояснила, що відповідно до п. 2.1. ґ Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року за № 1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Також п. 2.4 зазначених Правил передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Пунктом 11.2 ПДР України встановлено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. Просить суд відмовити у задоволені позову. До пояснень долучено відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора поліції, на якій зафіксовано факт виявлення правопорушення, перевірялась процедура дотримання поліцейським розгляду справи та негайне оголошення прийнятого рішення. Звертає увагу суду, що у відповідності до ст. 78 КАС України, оскільки під час розгляду справи ОСОБА_1 визнав факт вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення п. 11.2 ПДР, то вказана обставина не підлягає звільняє сторін в силу вимог Закону.
Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд вважає наступне.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Судом встановлено, що згідно постанови від 14.03.2018 року серії БР № 972201 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП та керуючись ст. 36 КУпАП накладено штраф у сумі 425 грн., а саме: в м. Кременчуці по проспекту Свободи, буд. 65, водій ОСОБА_1, керуючи ТЗ Opel Kadet реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись в другій смузі по дорозі з трьома смугами для руху в одному напрямку з вільною першою та не предявив поліс обовязкового страхування, чим порушив п. 11.2, п.п. 2.4. ґ Правил дорожнього руху України.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, статті 124-1 - 126).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення ( якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ( надалі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

Згідно з п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатись як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об»їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч або розворотом.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, позивач заперечуючи факт здійснення ним правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, посилається на відсутність належних доказів, а також на той факт, що п. 11.2 ПДР України носить рекомендаційний характер.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери, а також з відеозапису здійсненого на відео реєстратор самим позивачем, на відео позивач підтверджує, що здійснює рух в другій смузі по дорозі з трьома смугами для руху в одному напрямку з вільною першою.

Посилання позивача на те, що дорога мала таку дорожню обстановку, що у відповідності до п. 1.10 ПДР України змусило водія ОСОБА_1 обрати безпечну ділянку дороги, що на думку суду звільняло би водія від адміністративної відповідальності, суд до уваги не сприймає, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту, як під час розгляду справи ОСОБА_2В, шляхом надання усних пояснень так і під час судового розгляду суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 21.2 ст. 21 вказаного Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень ПДР та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з п. 21.3 ст. 21 вказаного Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, виходячи з зазначеного, перевірка у особи наявності полісу цивільно-правової відповідальності може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою Правил дорожнього руху.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 32, 35 Закону України Про Національну поліцію, п. п. 2.1.ґ, 2.4 Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що відповідач мав право перевіряти наявність у позивача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери, наданого відповідачем, на відео зазначено розмову з позивачем, в якій на вимогу інспектора поліції пред'явити страховий поліс (сертифікат), поліс не надав.

Таким чином, будь-яких доказів наявності у позивача полісу саме на момент перевірки відповідачем документів позивача, а також доказів того, що позивач мав його при собі під час прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП 14.03.2018 року, останнім не надано.

Під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 виконані вимоги ст.ст.268,280 КУпАП, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята згідно з нормами КУпАП.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, натомість позивачем ОСОБА_1 суду не надано доказів, підтверджуючих неправомірність у діях відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Долучені до матеріалів справи судові рішення були прийняті при інших фактичних обставинах справи. Дані судові рішення не є рішенням, які є обов'язковими до виконання, та таким що мають преюдиційне значення для вирішення даної справи,

Керуючись ст.ст.5-10,14,77,139,242-246,250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст.7, 245,246, 251,254,258,279 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушеннязалишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С. Предоляк