Справа № 1440/2240/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 р. № 1440/2240/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв,54020
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001
про:скасування постанови від 05.09.2018 № 56672946,

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі Управління або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимогу скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі Відділ або відповідач) від 05.09.2018 ВП № 56672946 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

В обґрунтування позову Управління вказало, що державний виконавець не перевірив виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 у справі № 814/607/18 (надалі Рішення суду); не врахував, що Рішенням суду на Управління не був покладений обовязок щодо одноразової виплати суми підвищення до пенсії; не взяв до уваги те, що виплату пенсії було проведено у межах виділених асигнувань. На думку позивача, Рішення суду було не виконано ним з поважних причин, що виключає накладення штрафу.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 19-21) Відділ вказав, що Управління не виконало Рішення суду, що стало підставою для застосування штрафу, передбаченого статтею 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404). Як зазначив Відділ, частиною третьою статті 52 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не передбачено можливість сплати пенсії частинами в майбутньому та із застереженнями про наявність фінансування.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Рішення суду (арк. спр. 8-11), Управління було зобовязано «… здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 … з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі наданої довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про грошове забезпечення від 28.04.2017 ПС № 10013 для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських …».

На підставі Рішення суду 24.05.2018 Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист (арк. спр. 23).

За заявою стягувача (ОСОБА_1Є.) посадова особа Відділу 26.06.2018 відкрила виконавче провадження ВП № 56672946, про що винесла постанову (арк. спр. 24-25). Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження, Управління було зобовязано виконати Рішення протягом 10 робочих днів.

Постанову про відкриття виконавчого провадження (разом із супровідним листом від 26.06.2018 № 2.1-35/5149, арк. спр. 26) позивач отримав 06.07.2018.

Листом від 10.07.2018 № 5344/08 (арк. спр. 27-28) Управління повідомило Відділ про повне фактичне виконання Рішення суду, що є підставою для закінчення виконавчого провадження. Так, Управління зазначило, що на виконання Рішення суду воно здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 (з 01.01.2016), що підтверджується дорученням з відкладною виплатою, а виплату буде здійснено з 01.01.2019 по 01.06.2021.

12.07.2018 Відділ направив до Управління вимогу державного виконавця про надання інформації про суму перерахованої пенсії та про надання доказів про виплату ОСОБА_1 перерахованої суми пенсії (арк. спр. 32).

Листом від 19.07.2018 № 5662/08 (арк. спр. 33-34) Управління зокрема вказало, що «… різниця між виплаченою та нарахованою сумою пенсії за період з 01.01.2016 по 30.06.2018 буде проведена згідно відкладної виплати …».

Постановою від 05.09.2018 (надалі Постанова, арк. спр. 37) посадова особа Відділу, з посиланням на статті 63, 75 Закону № 1404, наклала на Управління штраф на користь держави в сумі 5 100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), зобовязала Управління виконати Рішення протягом 10 робочих днів та попередила про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Як вказано у Постанові, «… згідно інформації боржника Головного управління Пенсійного фонду України в миколаївській області проведено перерахунок пенсії, однак сума коштів згідно перерахунку стягувачу ОСОБА_1 не виплачено …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з частинами першою та другою статті 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та міститься попередження про кримінальну відповідальність.

Розмір штрафу визначений частиною першою статті 75 Закону № 1404.

Позивач визнав, що у встановлений виконавцем строк виплату ОСОБА_1 перерахованої, відповідно до Рішення суду, пенсії не здійснив.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб, і підлягає виконанню. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як вказано у частині четвертій статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом є зокрема Закон № 1404.

Постанова № 103 не регулює порядок виконання судових рішень, та її норми в жодному випадку не є підставою для звільнення субєкта владних повноважень від виконання обовязків, що покладені на нього такими рішеннями.

Суд відхилив доводи Управління про те, що Відділ не врахував наявність поважних причин невиконання Рішення суду. У листах від 10.07.2018 № 5344/08 та від 19.07.2018 № 5662/08 Управління повідомило Відділ не про існування таких причин, а про наявність підстав для закриття виконавчого провадження в звязку з повним фактичним виконанням Рішення суду.

Суд не погодився з позивачем в тому, що відсутність у Рішенні суду вказівок щодо проведення виплати одноразовим платежем та щодо граничного терміну такої виплати, дозволяє виконувати Рішення суду на інших умовах. За відсутності у резолютивній частині Рішення суду (відповідно, і у виконавчому листі) особливих вказівок щодо порядку та строку виплати, його виконання має здійснюватися за загальними правилами, встановленими Законом № 1404.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування Постанови.

Керуючись статтями 9, 77, 194, 241-246, 250, 255, 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) від 05.09.2018 ВП № 56672946 про накладення штрафу відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна