Справа № 2а-0770/3758/11
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 вересня 2018 рокум. Ужгород№ 2a-0770/3758/11
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Калинич Я.М.,

при секретарі судового засідання Попович М.М.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17 вересня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Ухвала в повному обсязі складена 21 вересня 2018 року.

ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської МДПІ, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 45/17-2/НОМЕР_1, № 46/17-2/НОМЕР_1, 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року та № 62/17-2/НОМЕР_1 від 04.08.2011 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2013 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 року, позов задоволено частково визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року, в решті вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Калинич Я.М.

Ухвалою судді від 28.09.2017 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

04.06.2018 року позивачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі в звязку з виправленням субєктом владних повноважень оскаржуваних порушень прав позивача, наслідком чого є повне відновлення його законних прав та інтересів. Мотивуючи необхідність закриття провадження у справі, позивач вказує наступне: ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року вказано на необхідність під час нового розгляду справи судам першої та апеляційної інстанції дослідити спірні правовідносини. На виконання ухвали суду від 14.03.2018 року про витребування доказів, ДФС України надало наявні докази в підтвердження дотримання органом владних повноважень вимог п.56.8, 56.9 ст. 56 ПК України., зокрема, те, що позивач скористався правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року подавши скаргу до ДПА у Закарпатській області. Згідно журналу реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції, повідомлень про вручення поштових відправлень поштовими квитанціями, наданого ГУ ДФС у Закарпатській області, 08.07.2011 року позивачу направлено рішення заступника голови ДПА у Закарпатській області про продовження строку розгляду скарги до 24.08.2011 року, отримане позивачем 15.07.2011 року та 01.08.2011 року направлено рішення про результати розгляду скарги, отримане позивачем 10.08.2011 року. Також, згідно наданих ДФС України суду доказів, встановлено, що 23.08.2011 року до ДПА України надійшла скарга позивача на вищевказане податкове повідомлення-рішення та рішенням заступника голови ДПС України від 07.09.2011 року продовжено строк розгляду вказаної скарги до 21.10.2011 року включно. 20.10.2011 року позивачу направлено рішення про результати розгляду скарги, отримане ним 25.10.2011 року. Однак, яки випливає з відповіді ДФС України, в АІС «Скарга» відсутні відомості (скановане повідомлення про вручення поштового відправлення) про направлення та отримання позивачем рішення заступника голови ДПС України від 07.09.2011 року про продовження строку розгляду скарги та позивач категорично заперечує факт його отримання. Зважаючи на вимоги п. 56.8, 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, на думку позивача, скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року, яка надійшла до ДПА України 23.08.2011 року, слід вважати повністю задоволеною на користь платника податків, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасованим в позасудовому порядку під час процедури адміністративного провадження.

В судовому засіданні представник позивача заявлене клопотання підтримав повністю, просить закрити провадження у справі з підстав, наведених у письмовому клопотанні.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що відповідно до позовної заяви від 14.11.2011 року позивач просить скасувати, в тому числі, податкове повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року на підставі того, що «оренда не є основною діяльністю (позивача), і не є послугою, бо згідно ст.. 901, 759, 760, 762 ЦКУ це самостійний вид діяльності пов'язаний з передачею майна в користування, за цих обставин проведення оренди по касовому апарату не обовязкове згідно ст. 3 п. 1 ст.2, ст.17 ч.1 Закону про РРО. Тим більше, що відсутній спір щодо сум». В уточненому адміністративному позові від 01.10.2012 року позивач вказує «Таким чином, вважаю, що сума 11200,0 грн., отримана за оренду приміщень не мала бути проведене із застосуванням РРО». Таким чином, позивачем як у позовній заяві, так і уточненому позові чітко зазначені підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року. Протягом розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій позивач жодного разу не посилався на імовірне неотримання рішення ДПА України від 07.09.2011 року про продовження строку розгляду скарги.

Розглянувши заявлене клопотання, повно та всебічно дослідивши для його розгляду необхідні матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, суд констатує наступне.

Як вбачається з клопотання позивача про закриття провадження у справі, підставою для такого вказано нібито не отримання позивачем рішення ДПА України від 07.09.2011 року про продовження строку розгляду скарги.

Судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що Ужгородською ОДПІ проведено перевірку позивача, про що 15.04.2011 року складено акт № 324/17-2/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3М.». За результатами перевірки податковим органом 07.06.2011 року винесено податкове повідомлення-рішення № 45/17-2/НОМЕР_1 про збільшення податку на доходи фізичних осіб на суму 9299,25 грн.; податкове повідомлення-рішення № 46/17-2/НОМЕР_1 про збільшення нарахування податку на додану вартість на суму 10362,0 грн.; податкове повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій на суму 56000,0 грн.

Також судами встановлено, що не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями СПД ОСОБА_3 оскаржив вказані в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги ДПА Закарпатської області рішенням від 01.08.2011 року за № 388/1725-047 збільшено суму податку на додану вартість на 6266,0 грн. На виконання вказаного рішення Ужгородською МДШ прийнято податкове повідомлення-рішення віл 04.08.2011 року № 62/17-2/НОМЕР_1.

Порядок розгляду скарг платників податків встановлений ст. 56 Податкового кодексу України та Положенням про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 23.12.2010 № 1001 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.01.2011 за № 10/18748 (чинний та в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.56.2, 56.3 ст.56 Податкового кодексу, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Пунктами 56.8 статті 56 Податкового кодексу передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

При цьому за приписом п.56.9 ст.56 Кодексу керівник (або його заступник) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у п.56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у п.56.8 цієї статті.

За правилом абз.2 п.56.9 ст.56 Кодексу, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

В такому випадку відсутні підстави для звернення платника до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів, оскільки податкові повідомлення-рішення вважаються скасованими в силу вимог Податкового кодексу.

Зверненню позивача до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень передувало їх оскарження в адміністративному порядку.

Як зазначено у первісній позовній заяві від 14.11.2011 року, 19.08.2011 року позивач подав скаргу в ДПС України, а 20.10.2011 року отримав відповідь про залишення скарги без задоволення.

Відповідно, про отримання рішення ДПА України від 07.09.2011 року про продовження строку розгляду скарги позивачу було відомо на час звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Крім того, відповідно до позовної заяви від 14.11.2011 року позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року з тих підстав, що «оренда не є основною діяльністю (позивача), і не є послугою, бо згідно ст.901, 759, 760,762 ЦКУ це самостійний вид діяльності пов'язаний з передачею майна в користування, за цих обставин проведення оренди по касовому апарату не обов'язкове згідно ст..З п.1. ст..2, ст..17 ч.1 Закону про РРО. Тим більше, що відсутній спір щодо сум».

В уточненому адміністративному позові від 01.10.2012 року позивач вказує «Таким чином, вважаю, що сума 11200,0 гри., отримана за оренду приміщень не мала бути проведена із застосуванням РРО.».

Таким чином, позивачем як у позовній заяві, так і уточненому позові чітко зазначені підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року.

Протягом розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій позивач жодного разу не посилався на імовірне неотримання рішення ДПА України від 07.09.2011 року про продовження строку розгляду скарги.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судами трьох інстанцій повно та всебічно розглянуто адміністративну справу в частині позовних вимог щодо неправомірного формування позивачем спірних сум валових витрат та про заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість в результаті отримання від ПП ОСОБА_4 готівкових коштів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, Вищий адміністративний суд вказав, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірного формування позивачем спірних сум валових витрат та про заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість в результаті отримання від ПП ОСОБА_4 готівкових коштів є обґрунтованими та позивачем не спростовані.

Щодо спірних правовідносин, які стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням № 47/17-2/НОМЕР_1 від 07.06.2011 року, колегія суддів касаційної інстанції вказала, що під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити спірні правовідносини та перевірити доводи відповідача про порушення позивачем вимог п.3.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» в результаті проведення розрахунків без застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 11200,0 грн., в результаті чого дослідити фактичні обставини щодо дотримання позивачем встановлених правил оприбуткування готівкових коштів.

Відповідно до ст. 47 КАС України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв'язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Щодо правомірності застосування до позивача фінансової санкції за неоприбуткування готівки Вищий адміністративний суд України, з урахуванням висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 01.04.2014 року у справі №21-54а14, конкретно визначив які саме дії необхідно здійснити під час нового розгляду справи - дослідити спірні правовідносини та перевірити доводи відповідача про порушення позивачем вимог п.3.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» в результаті проведення розрахунків без застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 11 200,0 грн., в результаті чого дослідити фактичні обставини щодо дотримання позивачем встановлених правил оприбуткування готівкових коштів.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача, як на підставу закриття провадження додатково посилається на той факт, що у ДФС України відсутні докази надіслання позивачу рішення про продовження строку розгляду скарги від 07.09.2011 року, що підтверджується наданим ДФС України листом на адвокатський запит від 18.01.2018 року № 02/01/18 та з приводу наведеного суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, зокрема, копії рішення ДПА України про продовження строку розгляду скарги від 07.09.2011 року № 24154/7/25-0415 (а.с.58, Т.3), останнє надіслано позивачу за допомогою поштового звязку з повідомленням про вручення. Також, згідно наданої ДФС України копії Акту Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 19.02.2015 року № 1, затвердженого в.о. Голови ДФС ОСОБА_5 29.04.2015 року, відібрано для знищення, як такі, що не мають культурної цінності та втратили практичне значення, документи управління адміністративного оскарження Департаменту правової роботи, в тому числі, Журнали обліку врученої кореспонденції за 2011 рік, строк зберігання яких становив 3 роки.

Крім того, суд констатує, що відповідачем за даним позовом вказано Ужгородську міжрайонну державну податкову інспекцію, в подальшому, в звязку з реорганізацією останньої, замінено на Ужгородську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Закарпатській, відтак, ні ДПА України, ні ДФС України в подальшому, до участі у розгляді справи не залучалися, вимог до таких не заявлялось, дії останніх не оскаржувались впродовж усього розгляду справи.

Відтак, з наведеного випливає, що у ДФС України відсутній обовязок для зберігання доказів отримання позивачем рішення ДПА України про продовження строку розгляду скарги від 07.09.2011 року № 24154/7/25-0415 (зокрема, Журналу обліку врученої кореспонденції за 2011 рік).

Враховуючи наведене, клопотання позивача про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для такого закриття передбачені п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6