Справа № 1540/3531/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3531/18
УХВАЛА
21 вересня 2018 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Укр/Ін/Ком» про визнання протиправними дій та акту, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Укр/Ін/Ком», в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо видання постанови та акту, затвердженого начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Чернецькою О.М. 12 травня 2015 року щодо передачі майна стягувачу (іпотеко держателю ПАТ «Укр/Ін/Ком») в рахунок погашення боргу квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
- поновити пропущений строк звернення до суду через поважні причини.
Ухвалою суду від 23.07.2018 року позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху з встановленням 10-денного строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі про залишення адміністративного позову без руху було зазначено про необхідність надання позивачем до суду належним чином оформленого та обґрунтованого адміністративного позову, доказів, зазначених в ухвалі суду, а також заяви про поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду у справі №1540/3531/18 з доказами поважності причин пропуску цього строку.
15.08.2018 року на виконання ухвали суду від 23.07.2018 року представником позивача Козловським О.О. через канцелярію суду було подано заяву про усунення недоліків, уточнений адміністративний позов з клопотанням про поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду у справі №1540/3531/18.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо видання постанови та акту, затвердженого начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Чернецькою О.М. від 12 травня 2015 року.
При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 16.07.2018 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду.
Окремого клопотання, як то встановленого вимогами КАС України про поновлення строку звернення до суду, позивачем разом із адміністративним позовом та разом із клопотанням про усунення недоліків надано не було. Крім того, зазначивши в адміністративному позові про те, що про існування оскаржуваних постанови та акту від 12 травня 2015 року позивач дізнався лише тільки зараз, на підтвердження цього факту ОСОБА_1 не надав до суду будь-яких доказів та не повідомив конкретних обставин, за яких він несвоєчасно дізнався про порушення його прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 року, справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 року) та рішеннями Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року ).
Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустив передбачений Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду, та ним на виконання ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не зазначено конкретних обставин та не надано доказів поважності причин пропуску цього строку, а тому клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі № 1540/3531/18, як необґрунтоване, задоволенню не підлягає, а адміністративний позов підлягає поверненню.
Крім того позивачем не усунуто інших недоліків позовної заяви.
Так відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Повноваження адміністративного суду у разі задоволення адміністративного позову визначені частиною 2 ст. 245 КАС України, згідно якої суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Разом з тим, ОСОБА_1 , заявляючи вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця (без зазначення його або її прізвища) щодо видання постанови та акту, затвердженого начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Чернецькою О.М. 12 травня 2015 року, не заявляє позовних вимог щодо визнання протиправним самого рішення відповідача, на підставі якого оскаржувані дії вчинялись.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 4 ст. 161 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо видання постанови та акту, затвердженого начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Чернецькою О.М. 12 травня 2015 року щодо передачі майна стягувачу (іпотекодержателю ПАТ «Укр/Ін/Ком») в рахунок погашення боргу квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Однак вищезазначених документів позивач до суду не надає.
При цьому позивач зазначає, що не має змоги надати ці документи до суду у зв`язку із тим, що Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не було направлено цих документів на адресу позивача.
Разом з тим ОСОБА_1 в адміністративному позові не зазначено жодних обставин, що свідчили б про реальну та об`єктивну неможливість позивача самостійно надати до суду копії вищезазначених доказів (чи звертався він самостійно до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для отримання оскаржуваних постанови та акту, чи отримував відмову від зазначеного виконавчого органу в отриманні зазначених документів та т.і.).
Крім того суд зазначає, що заяву про усунення недоліків та уточнений адміністративний позов від імені ОСОБА_1 подано та підписано його представником за довіреністю Козловським Олександром Олеговичем. На обґрунтування повноважень цього представника до адміністративного позову надано ксерокопію довіреності, відповідність якої оригіналу засвідчено самим представником.
Частиною 1 ст.59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
При цьому, згідно ч.2 ст.59 КАС України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.
Відповідно до ч. 3 ст. 245 ЦК України та ч. 2 ст. 40 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року № 3425-XII до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються:
- довіреність військовослужбовця або іншої особи, яка перебуває на лікуванні у госпіталі, санаторії та іншому військово-лікувальному закладі, може бути посвідчена начальником цього закладу, його заступником з медичної частини, старшим або черговим лікарем;
- довіреність військовослужбовця, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, де немає нотаріуса чи органу, що вчиняє нотаріальні дії, також довіреність працівника, члена його сім`ї і члена сім`ї військовослужбовця може бути посвідчена командиром (начальником) цих частини, з`єднання, установи або закладу;
- довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора;
- довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами;
- довіреність суб`єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 ЦК України довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.
Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді (частина п`ята статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною шостою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про нотаріат" засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них покладається на нотаріусів.
У статті 75 Закону України "Про нотаріат" зазначено, що нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.
Вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.
Таким чином, допустимим є посвідчення копій документів не лише суддею, а й нотаріусом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що повноваження представника сторони мають бути підтверджені оригіналом довіреності цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або її копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії довіреності.
Відповідно до п.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначено Верховним судом в ухвалах від 05.01.2018 року та 15.01.2018 року у справах відповідно К/9901/5687/17; №К/9901/970/18 світлокопія довіреності у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України не є документом, що посвідчує повноваження учасника справи.
Таким чином, надана до суду ксерокопія довіреності засвідчена не уповноваженою на те особою, не є документом, що посвідчує адміністративну процесуальну дієздатність ОСОБА_2 , як повноважного представника позивача.
Пунктом 3 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
На підставі вищевикладеного суд зазначає, що станом на 21.09.2018 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 23.07.2018 року про залишення адміністративного позову без руху, позивач у визначений судом строк не усунув, та суд про їх усунення жодним чином не повідомив.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 42, 43, 55-59, 121-123, 169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -
Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Укр/Ін/Ком» про визнання протиправними дій та акту повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.