Справа № 727/8753/18
Суддя: Волошин С. О.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8753/18
Провадження № 2-а/727/185/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді: Волошина С.О.

при секретарі: Кушнірюк Ю.Г.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) до інспектора роти №2 БЧПП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (адреса місцезнаходження: м.Луцьк, Волинська область, вул.Залізнична, 15, 43000) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

22.08.2018р. до Шевченківського районного суду м.Чернівці звернувся позивач ОСОБА_1 із адміністративним позовом до інспектора роти №2 БЧПП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 036486 від 12.08.2018 р.

В позовній заяві посилається на те, що його було зупинено, винесено постанову серії ВР №036486 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що він нібито, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1, 12 серпня 2018 року, рухаючись А/Д М- 19 Київ-Ковель-Яготин-Тереблече на 118 кілометрі при перестроюванні з крайньої правої смуги в крайню праву смугу, не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п 9.2 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що вищевказаний попереджувальний сигнал ним було увімкнено, факт цього могли спостерігати поліцейський, так і свідки, які знаходились в машині.

Крім того, поліцейські почали стверджувати, що він взагалі, неправильно пересувався і при виїзді із заправки з початку повинен був включити лівий покажчик повороту, а потім правий для плавного переходу. Даного правила дорожнього руху не існує, що є особистим баченням вказаної посадової особи.

Також він намагався надати пояснення та хотів скористатись правовою допомогою, оскільки не порушував ПДР. Однак відповідач йому повідомив, що в постанові не передбачено надання пояснень, а лише потрібен його підпис. В разі якщо він постанову не підпише, то йому не видадуть її на руки.

Зазначає, що при розгляді адміністративної справи, були присутні свідки, які спостерігали дану ситуацію та могли б дати пояснення, оскільки, вони бачили, що світловий покажчик повороту у нього був увімкнений. Поліцейський не дав їм можливості сказати ні слова, посилаючись на те, що вони не можуть бути свідками, тому що зацікавлені у даній ситуації і на них не будуть марнувати час.

Працівником патрульної поліції в порушення ст. 276 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснювався на місці зупинки транспортного засобу, хоча розгляд справи повинен був здійснюватись за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу, а саме за адресою: м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Вважає, що інспектором ОСОБА_3 грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з'ясовано чи винен він у вчиненні адміністративного правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Жодних доказів у вчиненні даного адміністративного правопорушення інспектор не надав та категорично відмовився прислухатись до його пояснень та пояснень свідків, а тому підстав для винесення постанови у нього не було.

Просить визнати дії Інспектора роти №2 БЧПП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №036486, винесену 12.08.2018 року інспектором роти №2 БЧПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

22 серпня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці по даній справі відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду.

04.09.2018 р. на адресу Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Інспектора роти № 2 БЧПП у Волинській області ДПП ОСОБА_3

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що дійсно 12.08.2018 року ним складено постанову серії ВР №036486 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було роз'яснено його права передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, заслухано усні пояснення по факту вчиненого правопорушення, надано можливість ознайомитись з доказами вчиненого ним правопорушення, а саме з відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля. Факт вчинення правопорушення (порушення п.9.2 «б» ПДР за ч.2 ст. 122 КУпАП) ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується відеозаписом з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, що був здійснений на нагрудний відеореєстратор поліцейського.

Зазначає, що твердження позивача, щодо неправомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є помилковими, оскільки ст. 276 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється за місцем його вчинення.

Крім того, посилання позивача, що інспектором поліції не отримано від нього пояснень та не надано можливості скористатись правовою допомогою є безпідставними, оскільки до початку розгляду справи по суті, чітких і зрозумілих клопотань про необхідність отримання правової допомоги позивачем не заявлялось.

Вважає, що постанова від 12.08.2018 р. серії ВР №036486 про накладення адміністративного стягнення є законною, а відомості викладені в позовній заяві ОСОБА_1 безпідставними.

Тому просить залишити постанову винесену поліцейським роти №2 батальйону УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_3 серії ВР № 036486 від 12.08.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

У відповідності із ст.ст.257-263 КАС України, розгляд справи проведено у порядку спрощеного провадження. Згідно ст.262 ч.5 КАС України розгляд справи в порядку спрощеного провадження проводився в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно повісткою, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 12.08.2018 року перебував у автомобілі позивача в якості пасажира. Наскільки він пам'ятає, коли вони виїжджали з автозаправки позивач включав світловий покажчик повороту в автомобілі.

Заслухавши доводи позивача та його представника, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 12 серпня 2018 року інспектором роти №2 БЧПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, винесено постанову серії ВР №036486 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.7).

Відповідно до зазначеної постанови позивач 12 серпня 2018 року керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись А/Д М- 19 Київ-Ковель-Яготин-Тереблече на 118 кілометрі при перестроюванні з крайньої правої смуги в крайню праву смугу, не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п 9.2 б ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Однак, процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст.280 КУпАП не з'ясовувалися, не враховано те, що позивач вину не визнав, надав пояснення та зауваження щодо конкретної дорожньої обстановки, відсутності доказів правопорушення, тощо.

Зокрема, згідно постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не вбачається в чому саме полягає порушення позивачем ПДР України, оскільки як зазначено в постанові позивач: «при перестроюванні з крайньої правої смуги руху в крайню праву смугу руху не увімкнув світловий покажчик повороту».

Згідно пункту 9.2-Б ПДР України - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач під час свого руху не здійснював перестроювання з крайньої правої смуги руху в крайню праву смугу руху, оскільки як вбачається з оглянутого відео наданого відповідачем, позивач виїжджаючи із автозаправної станції здійснив поворот ліворуч і після цього рухався прямо. У зв'язку із встановленим знаком звуження дороги, позивач продовжив свій рух прямо без увімкненого світлового покажчиками, оскільки після встановленого знаку звуження дороги, Правила дорожнього руху не зобов'язують включати світловий покажчик повороту. Крім цього з оглянутого відео, технічно неможливо встановити чи позивачем був включений світловий покажчик повороту чи ні, оскільки на відео транспортний засіб знаходився від автомобіля працівників поліції на значній відстані.

Крім цього, розділом 9 ПДРУ не передбачено ввімкнення світлового покажчика повороту у разі звуження дороги. Звуження дороги не є зміною рядності і ці поняття згідно ПДР України не є тотожними.

Також, з переглянутого відео файлу «2018-08-28-14-18-18» вбачається, що водій здійснив маневр виїзду із автозаправної станції на головну дорогу з дотриманням вимог п.10.2 ПДРУ в зоні дії знаку 5.20.1 - «початок додаткової смуги руху» і продовжував рухатись в крайній правій смузі руху. В послідуючому, як вбачається з відео, перед знаком п.5.21.1 ПДРУ - «кінець додаткової смуги руху», водій продовжував рух прямо після звуження дороги.

При цьому позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за не ввімкнення світлового покажчика повороту в зоні дії знаку 5.21.1 ПДР, що не передбачено розділом 9 ПДРУ, і вказаний маневр не підпадає під дію п.9.2 Б ПДРУ.

Суд, також звертає увагу, на те, що порушення п.9.2 Б ПДРУ - «включення покажчика повороту перед перестроюванням» було б обов'язковим у разі здійснення зміни рядності водієм у зоні дії знаку 5.17.1 ПДРУ. Тому, твердження відповідача щодо порушення ОСОБА_1 п.9.2 Б ПДРУ є помилковим.

Разом з тим, суд вбачає в діях водія ОСОБА_1 порушення п.9.2-Б ПДРУ, при здійсненні виїзду з автозаправної станції на головну дорогу не включивши лівий світловий покажчик повороту, що також підтверджується відеофайлом «2018-08-28-14-18-18» з відео реєстратора встановленого на автомобілі поліцейської машини. Однак, за вказане правопорушення ОСОБА_1 не був притягнутий до адміністративної відповідальності і вказана обставина не є предметом розгляду даної справи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідач в судовому засіданні, всупереч ст. 77 КАС України не надав суду доказів та не зазначив обставин, які підтверджують що позивач керуючи транспортним засобом, перестроївся з крайньої правої в крайню праву і не включив світловий покажчик повороту, немає доказів які б спростували пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем Правил дорожнього руху України. Посилання відповідача, що відеозаписом підтверджується той факт, що позивач не заперечував порушення ним правил дорожнього руху спростовується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з якого не вбачається визнання факту порушень правил дорожнього руху з боку позивача.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено порушення вимог п.9.2 Б ПДРУ. Тому суд приймає доводи позивача як такі, що підтверджені матеріалами справи і вважає, що факт порушення позивачем ч.2 ст.122 КУпАП не доведений.

В адміністративних справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не доведена.

Відповідно до ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.245, 251, 252, 254, 268, 279, 280, 283, 287 КУпАП, п.9.2 Б, п.5.17.1, 5.20.1, 10.2 ПДРУ, ст.ст.5, 6, 9, 10, 11, 12, 72, 77, 241-246, 257-263, 286 ч.4, 295 КАС України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) до інспектора роти №2 БЧПП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (адреса місцезнаходження: м.Луцьк, Волинська область, вул.Залізнична, 15, 43000) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР №036486 від 12.08.2018 року винесену інспектором роти №2 БЧПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ С.О.Волошин