Справа № 688/255/16-а
Суддя: Огороднік І. В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 688/255/16-а
№ 2-а/688/1/18
Рішення

Іменем України

19 вересня 2018 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Огородніка І.В.,

з участю секретаря Гошовської О.О.,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Шепетівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Шепетівська обєднана державна податкова інспекція ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області щодо стягнення з призначеної пенсії, податків, про зобовязання припинити відрахування і повернути незаконно стягнені кошти,

ВСТАНОВИВ:

До Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_3, з адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Шепетівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Шепетівська обєднана державна податкова інспекція ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області щодо стягнення з призначеної пенсії, податків, про зобовязання припинити відрахування і повернути незаконно стягнені кошти.

Заявлені позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що з 1994 по 2011 роки він працював на різних посадах в органах прокуратури України, в тому числі на посаді Шепетівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, перебуваючи на якій набув право на пенсію за вислугою років, яку і оформив у 2010 році. В звязку з цим перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шепетівці та Шепетівському районі та отримує пенсію за вислугою років, яку призначено на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % середнього заробітку. Розмір пенсії на 01.01.2015 року становив 7485 грн. 53 коп.

На початку листопада 2015 року, при вивченні надходжень на пенсійну картку коштів, які йому перераховує Пенсійний фонд України у вигляді пенсії, звернув увагу на те, що розмір призначеної пенсії та розмір коштів, які щомісячно надходять на пенсійну картку, суттєво різняться від тих, які отримував раніше. З метою встановлення причини зменшення розміру пенсії та припинення цих протиправних дій 19.11.2015 року звернувся з відповідним листом до органів Пенсійного фонду України в особі Управління в м. Шепетівці та Шепетівському районі.

Не дивлячись на те, що згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідач, діючи як орган владних повноважень, своїм листом від 03.12.2015 року, який був зданий на пошту 17.12.2015 року і отриманий ним лише 18.12.2015 року, відмовив в задоволенні вимог, мотивуючи свою відмову тим, що відповідно до Податкового кодексу України з пенсій, розмір яких перевищує 3 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного податкового року, справляється податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, а також з 01.04.2015 року йому виплачується 85 % призначеної пенсії як «працюючому пенсіонеру».

Вважає, що вказані дії відповідача є неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству. Просить суд із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області щодо утримання з пенсії ОСОБА_3 коштів. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 45499,01 грн. завданої шкоди законом, що визнаний неконституційним.

В судове засідання позивач не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в судовому засіданні проти позову заперечувала, подала відзив на позовну заяву в якому вказали, що відрахування з пенсії ОСОБА_3 як працюючого пенсіонера за період з квітня 2015 року по вересень 2017 року здійснювалось правомірно, та на підставі діючого законодавства а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 щодо стягнення матеріальної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_1, в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Представник третьої особи в судове засідання повторно не зявився, про поважні причини не явки суду не повідомив.

Дослідивши позовну заяву, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Шепетівці та Шепетівському районі правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій областіта отримує пенсію за вислугою років, яку призначено на підставі Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 %середнього заробітку.

З листа Управління Пенсійного фонду України в м.Шепетівці та Шепетівському районі від 03.12.2015 року вбачається, що відповідно до Податкового кодексу України з пенсій, розмір яких перевищує 3 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного податкового року, справляється податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, а також з 01.04.2015 року позивачу виплачується 85 % призначеної пенсії як «працюючому пенсіонеру».

Відповідно до листа ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.08.2018 року вказано, що згідно із п.п. 164.2.19 п.164.2 Податкового кодексу України проводилось відрахування з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб. Та з врахуванням п.16-1 підрозділу 10 розділу 20 проводилось відрахування з пенсії військового збору. З пенсії позивача проводились відрахування податку та військового збору з 01.02.2015 року по 30.06.2016 року, які перераховані до Державного бюджету України відповідного року.

Дії відповідача суд визнає протиправними, оскільки ОСОБА_3, безпідставно обмежено право на отримання раніше призначеної пенсії в повному обсязі, тобто відповідач діяв не на підставі, а поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції України та законам України, усталеній практиці Європейського Суду з прав людини з наступних підстав.

Так, у відповідності до статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частиною другою статті 3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов"язком держави.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

На дату призначення пенсії за вислугу років статус позивача був підтверджений, він виконав усі необхідні умови щодо отримання пенсії за вислугу років, передбачені чинними на той час приписами Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-VІІ, у зв"язку з чим відповідачем прийнято рішення про призначення та виплату йому такої пенсії.

Верховний Суд України у своїх рішеннях наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене, про що свідчать правові позиції Коституційного Суду України, викладені у рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

У пункті 4 Рішення Конституційного суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов"язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваженняу встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов"язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Своїм висновком Конституційний суд України наголосив, що отримавши пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», позивач захищений Основним Законом від того, що його пенсія в майбутньому буде скасована або зменшена. І якщо скасування (обмеження) пенсії відбулось, то це є прямим порушенням Констиуції України.

Питання недопущення звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод неодноразово було предметом конституційного розгляду. Зокрема, у абзаці шостому пункту 4 Рішення від 14 червня 2007 року № 3-рп/2007 зазначається, що звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб"єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третійстатті 22 Констиуції України, Констиуційний Суд України дав у пункті 5.2 Рішення від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Суд підкреслив,що загальновизнаним є правило, згідно з якимсутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_5 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод (пункт 7.1 Рішення).

У Рішенні № 9-рп/2009 від 28 квітня 2009 року ОСОБА_5 Суд України, вказуючи на недопустимість звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод, що об"єктивно призведе до погіршення становища особи в суспільстві через їх обмеження, зробив концептуальне застереження органам державної влади про те, що невиконання державою своїх зобов"язань призводить до порушення принципів правової держави, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави (абзац п"ятий пункту 5 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи.

Право на отримання пенсії в повному розмірі надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмеження на виплату пенсій працюючим пенсіонерам, оскільки це б суперечило статті 64 Конституції України.

Таким чином, позивач як працівник прокуратури, якому пенсію призначено відповідно до закону, використовуючи конституційне право на працю, гарантоване статтею 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений права на соціальний захист, включаючи право на отримання пенсії в повному розмірі, у тому числі, коли таке обмеження носить тимчасовий характер.

Рішенням ОСОБА_5 Суду України №1р/2018 від 27 лютого 2018 року у справі за конституційним поданням 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного грошового утримання) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення ОСОБА_5 Суду України №1р/2018 від 27 лютого 2018 року положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнане неконституційним та втрачає свою чинність з дня ухвалення ОСОБА_5 Судом України цього рішення. Тобто, положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнано неконституційним та втрачає свою силу з 27.02.2018 року.

Таким чином, оскільки позивач, працюючи в органах прокуратури, постійно сплачував передбачений чинним законодавством єдиний соціальний внесок, тому, на переконання суду, дії відповідача є втручанням у його право на мирне володіння майном - пенсією.

За наведених обставин порушені права ОСОБА_3, підлягають захисту та відновленню в судовому порядку з дотриманням принципів верховенства права, рівності, справедливості та законності.

Доводи ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, наведені у запереченнях проти адміністративного позову, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними судом у даному рішенні нормами права.

Керуючись ст. 2, ст. 7, ст.ст. 72 - 77, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Шепетівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Шепетівська обєднана державна податкова інспекція ОСОБА_4 управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області щодо стягнення з призначеної пенсії, податків, про зобовязання припинити відрахування і повернути незаконно стягнені кошти задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області щодо утримання з пенсії ОСОБА_3 коштів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 45499,01 грн. завданої шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Огороднік І.В.