Справа № 567/1140/18
Суддя: Назарук В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1140/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова Ігоря Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року та закриття провадження в справі

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Острозького районного суду з позовом до інспектора І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова І.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року та закриття провадження в справі.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року, винесеною інспектором І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озеровим І.О., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зазначив, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення мотивована тим, що він, керуючи транспортним засобом GREAT WALL HAVAL H5, номерний знак НОМЕР_1, 20.08.2018 року о 04 год. 05 хв. на 159-км Вознесенського району Миколаївської області, керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.6.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.

Постанову серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв'язку з відсутністю доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та порушенням інспектором норм процесуального права при складанні постанови.

На обгрунтування позовної заяви зазначає, що причиною зупинки автомобіля, під його керуванням, було те, що він керував транспортним засобом у темну пору доби в умовах недостатньої видимості із непрацюючими заднім габаритними ліхтарями. Одночасно вказує, що постійно перевіряє технічний стан автомобіля, зокрема перед від'їздом та незадовго до зупинки працівниками поліції перевіряв стан як передніх, так і задніх фар, габаритів, які були справні. Окрім того, після зупинки в присутності поліцейського, перевірив справність задніх габаритних ліхтарів, які знаходилися в робочому стані.

Зазначаючи, що від місця проживання до зупинки працівниками поліції проїхав близько 700 км., у тому числі через стаціонарні пости патрульної поліції, а також повз патрульні автомобілі, якими не був зупинений та посилаючись на незадовільний стан дорожнього полотна на автодорозі Н-24, припускає, що задній габарит міг не світитися через механічне часткове від'єднання провідного контакту.

Водночас, вказує, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності він вину у вчиненні правопорушення не визнавав, однак його заперечення були проігноровані працівником поліції.

Водночас зазначає, що розгляд справи відповідачем носив формальний характер, оскільки відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, він був позбавлений права надати пояснення по суті правопорушення та надати докази на підтвердження своєї невинуватості, окрім того, інспектором не було відібрано пояснення свідків (пасажирів транспортного засобу), не було проведено фото - та відеофіксацію місця події.

Вказує, що він був позбавлений прав, передбачених ст.268 КУпАП, що також є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному об'ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Пояснив, що 20.08.2018 року близько 04 год., на вимогу патрульної поліції, після ввімкнення проблискових маячків на патрульному автомобілі, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом GREAT WALL HAVAL H5, номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на автодорозі Н-24. Вказав, що причиною зупинки автомобіля було те, що на ньому не працювали задні габаритні вогні.

Пояснив, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було порушено вимоги ст.280 КУпАП, зокрема, орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, після здійснення зупинки, ОСОБА_2 пояснив інспектору, що постійно перевіряє технічний стан автомобіля, зокрема перед від'їздом та незадовго до зупинки він перевіряв стан як передніх, так і задніх фар, габаритів, які були справні.

Окрім того, представник позивача вказав, що після зупинки транспортного засобу, в присутності поліцейського, позивач перевірив справність задніх габаритних ліхтарів, які знаходилися в робочому стані.

Зазначаючи, що від місця проживання до зупинки працівниками поліції ОСОБА_2 проїхав близько 700 км., у тому числі через стаціонарні пости патрульної поліції, а також повз патрульні автомобілі, якими не був зупинений, посилаючись на незадовільний стан дорожнього полотна на автодорозі Н-24, вважає, що задній габарит міг не світитися через механічне часткове від'єднання провідного контакту.

За вказаних обставин, представник позивача вважає, що ОСОБА_2 вимоги ПДР України не порушував, оскільки задні габаритні ліхтарі автомобіля, під його керуванням, перебували у робочому стані, у чому також переконався працівник поліції Озеров І.О., проте відмовився взяти до уваги факт поганого стану дорожнього полотна та факт усунення несправності на місці зупинки.

Окрім того, зазначив, що інспектором не було взято до уваги заперечення та пояснення ОСОБА_2, водночас, при невизнанні вини водієм, не було складено протокол про адміністративне правопорушення, як і не зібрано відповідачем інших доказів на обгрунтування винесеної постанови, зокрема, не відібрано пояснень позивача, свідків, які перебували в автомобілі, не проведено фото- та відеофіксації місця події.

Водночас, інспектором Озеровим І.О. допущено порушення права позивача на захист, оскільки при його запереченні факту вчинення правопорушення, працівник поліції розглянув одноосібно справу без надання права на подачу доказів на доведення своєї невинуватості, можливості скористатися допомогою захисника. Окрім того, вказав, що працівником поіції не було роз'яснено йому прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Пояснив, що враховуючи те, що до постанови інспектором Озеровим І.О. не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження, викладених в ній обставин, а також заперечень ОСОБА_2 факту вчинення адміністративного правопорушення, вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, у тому числі передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки у даному випадку, з урахуванням всіх обставин мав місце казус (випадок), що виключає вину як у формі умислу, так і необережності.

Враховуючи наведені обставини, вказуючи на відсутність доказів вчинення правопорушення позивачем, представник просить скасувати постанову серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в суд не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно положень ч.1 ст.286, ч.3 ст.268 КАС України, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та відповідача по справі.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов.

20 вересня 2018 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2, поданий та підписаний Ковальським Є.В.

Частиною 1 статті 59 КАС України визначено перелік документів, що підтверджують повноваження представника, зокрема, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

На підтвердження повноважень, до відзиву додано копію довіреності №4341/41/3/01-2018 від 16.04.2018 року, згідно якої Ковальський Є.В. представляє інтереси Департаменту патрульної поліції.

Пунктом 9 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

В поданій до суду позовній заяві, ОСОБА_2 ставить вимогу безпосередньо до інспектора батальйону №1 роти №2 управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова І.О.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 05.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова Ігоря Олександровича (місце проходження служби: м.Миколаїв, вул.Новозаводська, 1Б/1) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року та закриття провадження в справі.

Враховуючи те, що до поданого відзиву не додано довіреності, виданої від імені відповідача, суд приходить до висновку, що відзив на позовну заяву подано особою, не уповноваженою представляти інтереси відповідача - інспектора І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова І.О.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач відзиву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову у встановлений судом строк не подав.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що інспектором І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озеровим І.О. 20.08.2018 року було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої вказав, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом GREAT WALL HAVAL H5, номерний знак НОМЕР_1, 20.08.2018 року о 04 год. 05 хв. на 159-км А/ДЛ Я Н-24 Вознесеньского району Миколаївської області, керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.6.б ПДР України, порушив заборону керувати транспортним засобом у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, якщо не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року вбачається, що вона складена щодо ОСОБА_2, як такого, що керував транспортним засобом у якого в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.6.б ПДР України, що на думку поліцейського потягло за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.121 КУпАП.

Пунктом 31.6.б Правил дорожнього руху України визначено заборону подальшого руху транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів, а ч.1 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність водія за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Окрім того, статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Суд вважає, що доказів надання позивачу можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП та того, що права при розгляді справи про адміністративне правопорушення були роз'яснені позивачеві під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем суду не надано.

Водночас, як зазначив позивач, відповідач при винесенні постанови не роз'яснював йому права та розглянув справу одноосібно, без надання позивачу права на подачу доказів правомірності своїх дій, а також не надав позивачу можливості скористатися правовою допомогою захисника.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Із пояснення представника позивача встановлено, що позивач не погоджувався з доводами відповідача щодо скоєння ним правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП та зважаючи на те, що відповідач не надав суду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП в діях позивача встановлена не була, оскільки доказів щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення суду не надано.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що в п.9 "До постанови додається" постанови серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.121 КУпАП відсутні відомості про докази, які додаються на обгрунтування винесеної постанови.

Отже, інспектором патрульної поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

За змістом ч.5 ст.258 КУпАП інспектор патрульної поліції не був зобов'язаний складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, разом з тим, він мав право це зробити з урахуванням того, що особа заперечувала факт вчинення правопорушення та для збереження доказу правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Також, такими доказами могли бути пояснення свідків, рапорти працівників поліції, фото- та відеофіксація місця події, однак такі докази не були зібрані.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в суд не з'явився і правомірність свого рішення не довів.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов'язковою і має передувати такому розгляду справи.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів відповідачем не зібрано, а тому постанова підлягає скасуванню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Посилання на докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові відсутні, зокрема, п.9 "До постанови додається" постанови серї ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року не містить відомостей, про докази, що додаються до постанови на підтвердження вини позивача.

На підставі викладеного в судовому засіданні встановлено, що відповідач як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

На необхідності безсумнівного доведення вини особи у вчиненні правопорушення, що слугує єдиною підставою для можливості притягнення її до відповідальності, також звертає увагу Європейський суд з прав людини. Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі ?Бочаров проти України? (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення ?поза розумним сумнівом?. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі ?Надточій проти України? (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Враховуючи наведене, суд вважає висновки інспектора І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова І.О. про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини з якими закон пов'язує настання даних подій відповідачем не доведені.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП нічим не спростовується, відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з'ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі ст.ст. 222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 4, 17, 158-163 КАС України

ухвалив:

позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до інспектора І батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області Озерова Ігоря Олександровича (місце проходження служби: м.Миколаїв, вул.Новозаводська, 1Б/1) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року та закриття провадження в справі задоволити.

Постанову серії ЕАВ №547035 від 20.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.