Справа № 1540/3968/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3968/18
УХВАЛА

24 вересня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державної установи "Одеська виправна колонія №14", третя особа - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №458-ОД-16 від 16.12.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до державної установи "Одеська виправна колонія №14", третя особа - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд;

- визнати протиправними та скасувати накази: №458-ОД-16 від 16.12.2016 року, №ОВК-14 від 16.12.2016 року №42/ос-16 про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Одеської виправної колонії №14;

- стягнути з Державної установи Одеська виправна колонія №14 на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 13.08.2018 року, судом:

- на підставі п.2 ч.1 ст. 170 КАС відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі № 1540/3968/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до державної установи "Одеська виправна колонія №14", третя особа - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №ОВК-14 від 06.12.16 № 42/ОС-16 про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Одеської виправної колонії №14 та стягнення з Державної установи Одеська виправна колонія №14 на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу;

- на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву ОСОБА_1 до державної установи "Одеська виправна колонія №14", третя особа - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №458-ОД-16 від 16.12.2016 року залишено без руху та позивачу наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали шляхом надання до суду (з копією для відповідача):

- інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, ксерокопії яких додано до позовної заяви;

- належним чином засвідчених та в належній якості виготовлених копій усіх доказів, які додані до позовної заяви;

- інформації щодо електронної адреси позивача, офіційної електронної адреси або адреса електронної пошти третьої особи (якщо такі відомі);

- копії наказу №458-ОД-16 від 06.12.2016 року;

- пояснень щодо того на боці кого та з якими вимогами виступає - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області із обґрунтуванням того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов'язки саме вказаної особи;

- клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Копію ухвали суду від 13.08.2018 року отримано позивачем 27.08.2018 року засобами поштового зв'язку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, з урахуванням викладеного, зважаючи на положення ч.1 та ч.6 ст.120 КАС України, останнім днем для усунення позивачем недоліків позовної заяви було 06.09.2018 року.

31 серпня 2018 року за вх. №25451/18 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про виправлення недоліків разом із:

1) клопотанням про поновлення строку звернення до суду;

2) уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи "Одеська виправна колонія №14", третя особа на боці відповідача без самостійних вимог - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати противоправним та скасувати наказ № 458-ОД-16 від 06.12.2016 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Одеської виправної колонії № 14;

- стягнути з Державної установи Одеська виправна колонія № 14 на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В уточненій позовній заяві позивачем зазначено власну адресу електронної пошти, адресу електронної пошти третьої особи та повідомлено щодо наявності у позивача та відповідача оригіналів письмових доказів, ксерокопії яких додано до позовної заяви і пояснення щодо того на боці кого та з якими вимогами виступає - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області із обґрунтуванням того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов'язки саме вказаної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Зважаючи на фактичне перебування головуючого судді у щорічній відпустці у період з 28.08.2018 року по 21.09.2018 року, питання про наявність або відсутність підстав для відкриття провадження у справі за поданими позивачем 31.08.2018 року документами на виконання ухвали суду, вирішується судом 24.09.2018 року, - у перший робочий день після виходу із відпустки.

Розглянувши надані позивачем на виконання ухвали від 13.08.2018 року суду документи, суддя зазначає наступне.

Так, в ухвалі суду від 13.08.2018 року позивачу зазначено, що ксерокопії заяви від 29.12.2016 року, наказу, трудової книжки та службового посвідчення надані до суду у неналежній якості (в нечитабельному вигляді), що унеможливлює в повній мірі встановити зміст вказаних документів.

Таким чином, суддею вказано позивачу на необхідність надати до суду належним чином засвідчені та у належній якості виготовлені копії усіх доказів, які додані до позовної заяви.

Однак, на виконання вимог ухвали суду від 13.08.2018 року позивачем так і не надано належним чином засвідчених та у належній якості виготовлених копій усіх доказів, які додані до позовної заяви.

Отже, в цій частині, позивачем не усунено недоліки позовної заяви.

Також в ухвалі суду від 13.08.2018 року судом зазначено позивачу, що відповідно до ч.7 ст.161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування. Однак, в порушення вимог вищевказаної статті позивачем не додано до позовної заяви копії наказу №458-ОД-16 від 16.12.2016 року, який він оскаржує.

Отже, як вказано в ухвалі суду від 13.08.2018 року, позивачу необхідно надати до суду копію наказу №458-ОД-16 від 16.12.2016 року.

Однак, на виконання вимог ухвали суду від 13.08.2018 року з боку позивача так і не надано ні копії наказу №458-ОД-16 від 16.12.2016 року, ні відповідного обґрунтованого клопотання про його витребування.

Разом з цим, суддя зазначає, що в ухвалі суду від 13.08.2018 року судом зазначено, що згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі №815/573/17, яка набрала законної сили 14.06.2017 року, встановлено, що датою ознайомлення позивача з наказом №458-ОД-16 від 06.12.2016 року є 07.12.2016 року.

Судом в ухвалі суду від 13.08.2018 року також зазначено, що отримавши дане рішення суду та подавши у квітні 2017 року апеляційну скаргу на це рішення, позивачу було достовірно відомо про наказ №458-ОД-16 від 06.12.2016 року та його зміст. Тобто, позивачем, при зверненні до суду 08.08.2018 року з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу №458-ОД-16 від 06.12.2016 року пропущено місячний строк звернення до суду. Однак, позивачем ні у позовній заяві не зазначено, ні окремо не подано заяви про поновлення строку звернення до суду.

У зв'язку з чим, в ухвалі суду від 13.08.2018 року суддею вказано ОСОБА_1 про необхідність протягом десяти днів з дня вручення ухвали надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення або відповідні докази, що підтверджують своєчасність звернення позивача до суду та роз'яснено положення ст.123 КАС України.

Як вже зазначалось вище, разом із заявою про усунення недоліків ОСОБА_1 надано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Вказане клопотання позивач обґрунтовує наступним.

Як вказує позивач у клопотанні, в установлений чинним законодавством строк він звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, однак його адвокат займався цією справою сам та повідомив ОСОБА_1, що все зробить, однак позивачу було відмовлено у задоволенні позову. У зв'язку з викладеним, позивач вказує, що не будучи обізнаним в галузі трудового права, він і пропустив строк, передбачений статтею 233 КЗпП України. Крім цього, як вказує позивач, для отримання правової допомоги при подачі адміністративного позову він звертався до фахівця в галузі права, який, як виявилось, не мав достатніх знань, у результаті чого, на думку позивачу, у скасуванні наказу № ОВК-14 від 06.12.2016 р. № 42/ос- 16 й було відмовлено.

Також, як вказує позивач у клопотанні про поновлення строку, спірні відносини виникли у нього з відповідачем з кінця 2016 року та задля їх своєчасного й законного врегулювання він доклав всіх необхідних від нього заходів та зусиль.

З посиланням на положення ст.ст.8,21,22 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013, позивач просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду із вказаною позовною заявою, вважати строк звернення до суду за захистом його прав, свобод та інтересів не пропущеним (тобто не застосовувати в даному випадку строк позовної давності) та прийняти його позов для вирішення питання відкриття судового провадження.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення, тощо.

При цьому, як вбачається зі змісту ч.5 ст.122 КАС України, початок місячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Предметом позову у даній справі є наказ державної установи "Одеська виправна колонія №14" № 458-ОД-16 від 06.12.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Одеської виправної колонії № 14.

Як встановлено судом з постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі №815/573/17, яка набрала законної сили 14.06.2017 року, наказом Одеської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Одеській області від 06.12.2016 року №42/ОС-16 у відповідності до Закону України "Про Національну поліцію", наказу ДДУВП №222 від 07.10.2009 року "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу Державної кримінально-виправної служби України" звільнено за ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, 06.12.2016 року, утримавши грошову компенсацію за 3 доби перевикористаної відпустки за 2016 рік.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Тобто, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав у зв'язку із звільненням з публічної служби.

Згідно вищевказаної постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі №815/573/17, яка набрала законної сили 14.06.2017 року, в ній зазначено, що 07.12.2016 року об 11:30 год. в каб. №1 ОВК (№14) позивач був ознайомлений з наказом №458-ОД-16 від 06.12.2016 року, згідно якого, прийнято рішення про його звільнення за систематичні порушення службової дисципліни, але ОСОБА_1 відмовився засвідчити підписом ознайомлення з наказом, про що було складено відповідний акт.

Отже, згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі №815/573/17, яка набрала законної сили 14.06.2017 року, встановлено, що датою ознайомлення позивача з наказом №458-ОД-16 від 06.12.2016 року є 07.12.2016 року.

Водночас, суд зазначає, що отримавши дане рішення суду та подавши у квітні 2017 року апеляційну скаргу на це рішення, позивачу було достовірно відомо про наказ №458-ОД-16 від 06.12.2016 року та його зміст.

Окрім цього, в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 29.12.2016 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача про видачу належним чином завіреної копії наказу та надання можливості ознайомитись з матеріалами дисциплінарної справи та що 09.01.2017 йому було повідомлено про можливість отримати трудову і військовий квиток. Позивач вказує, що 10.01.2017 року у відділі кадрів йому надали проглянути копію наказу, і з документу який вручили ОСОБА_1, йому було зрозуміло, що його звільнили на підставі наказу №ОВК-14 від 06.12.16 № 42/ОС-16 за ст. 77 ч. 1, п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закон України «Про національну поліцію».

З аналізу вищевикладеного вбачається, що сам позивач вказує датою, коли він дізнався про прийняття спірного рішення - січень 2017 року.

Тобто, позивачем, при зверненні до суду лише 08.08.2018 року з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу №458-ОД-16 від 06.12.2016 року пропущено місячний строк звернення до суду.

При цьому, суд зауважує на тому, що позивач звернувся до суду більш, ніж через півтора року після того, як він дізнався про оскаржуваний ним наказ.

Водночас, жодного доказу на підтвердження поважності причин звернення до суду поза межами (з пропуском) строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України позивачем до суду не надано як вперше при подачі позову по даній справі, так і разом із клопотанням про поновлення строку звернення до суду.

Щодо зазначення позивачем у якості підстави для поновлення строку звернення до суду на неналежне представництво його інтересів адвокатом по іншій справі, то суддя зазначає наступне.

По-перше, ані у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, ані у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено дані про адвоката, який, як стверджує позивач, неналежно (за відсутності відповідних знань в галузі права) представляв його інтереси в суді, що призвело до порушення його прав та викликало необхідність звернутись до суду з даною позовною заявою. Водночас, матеріали позову таких даних не містять.

По-друге, відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарним проступком адвоката є невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Однак, з боку позивача не надано до суду доказів звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо невиконання або неналежного виконання своїх професійних обов'язків його адвокатом.

Окрім цього, позивачем не надано до суду доказів об'єктивної неможливості звернутись до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу № 458-ОД-16 від 06.12.2016 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Одеської виправної колонії № 14 в межах розгляду адміністративної справи №815/573/17.

Отже, позивачем не наведено жодного доводу на підтвердження поважності причин звернення до суду поза межами (з пропуском) строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

З наведених позивачем у клопотанні про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з даною позовною заяву доводів, суд не вбачає наявності поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Тобто, в цій частині позивачем також не усунуто недоліки позовної заяви.

Таким чином, суддя вважає, що оскільки позивачем не зазначені обґрунтовані підстави для поновлення строку звернення до суду та не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин звернення до суду поза межами (з пропуском) строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України, клопотання про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованим та підстави для його задоволення у суду відсутні.

Таким чином, таке усунення недоліків позовної заяви позивачем, за відсутності усунення усіх інших недоліків, які перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження у справі, в тому числі, не подання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, є неналежним виконанням ухвали суду від 13.08.2018 року про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надавалось клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, які, ані станом на 06.09.2018 року, ані станом на 24.09.2018 року позивачем не були усунуті та не було надано жодних клопотань та пояснень з приводу неможливості виконання цих недоліків позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, не подання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, є самостійною підставою для повернення позовної заяви.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки позивачем лише частково усунуті недоліки, наявні у позовній заяві, та таке усунення недоліків є неналежним виконанням ухвали суду від 13.08.2018 року про залишення позовної заяви без руху та позбавляє суд можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі, а також враховуючи те, що станом на 24.09.2018 року до суду від позивача не надходило відповідного клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, оскільки суддя дійшов висновку, що підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними, суд доходить висновку, що за таких обставин, позов слід повернути позивачу з усіма доданими до нього матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що адміністративний позов підлягає поверненню позивачу без розгляду згідно з ч.5 ст.169 КАС України та відповідно до ч.2 ст.123 КАС України.

Також, суддя вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.9, 120, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду по справі №1540/3968/18.

Позовну заяву ОСОБА_1 до державної установи "Одеська виправна колонія №14", третя особа - Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №458-ОД-16 від 16.12.2016 року - повернути позивачеві без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Суддя О.М. Соколенко