Справа № 815/1134/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/1134/18

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р. Дата ухвалення рішення 18.05.2018 р. Місце ухвалення: м. Одеса

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Домусчі С.Д.

судді - Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, пов'язану з порушенням права, визначеного Законом України «Про звернення громадян», щодо не розгляду і не вирішення скарги від 30.01.2018 року; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути і вирішити питання, викладені у скарзі від 30.01.2018 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у зв'язку із тривалим порушенням права на безоплатне оформлення права власності на земельну ділянку він в січні 2018 року подав до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скаргу на дії його структурного підрозділу, в якій просив вжити заходів щодо припинення незаконних дій органу, усунути причини і умови, які сприяли порушенню законних прав із забезпеченням їх поновлення. Оскільки викладені у скарзі питання по суті розглянуті не були, будь-яких дій на усунення порушень вимог закону відповідач не вчинив, позивач вимушений звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, пов'язану з порушенням права, визначеного Законом України «Про звернення громадян» щодо не розгляду і не вирішення скарги від 30.01.2018 року. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути і вирішити питання, викладені у скарзі від 30.01.2018 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповному з'ясуванні обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

30.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із скаргою, в якій просив вжити заходи щодо припинення неправомірних дій структурного підрозділу Управління з вирішення питання про безоплатне оформлення права власності на земельну ділянку, усунути причини та умови, які сприяли порушенню законних прав із забезпеченням їх поновлення.

Так, у скарзі позивач повідомив відповідачу, що у жовтні 2009 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання реалізації права власності на землю громадянам України» від 05.08.2009 року №844 та Порядку безоплатного оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки до Відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області скерована заява ОСОБА_1 про одержання державного акту на право власності присадибної земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1

На момент звернення із скаргою, вказана заява позивача не вирішена, що стало підставою для неодноразових звернень до компетентного органу із відповідними заявами щодо повідомлення результатів вирішення наведеного питання, а у зв'язку з ігноруванням та не належним розглядом цих звернень - вимушений був звертатись до суду із вимогами про зобов'язання органу розглянути раніше подані звернення в установленому порядку.

Розглянувши скаргу, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області своїм листом від 26.02.2018 року за №Б-651/0-789/6-18 повідомило про те, що на виконання судового рішення по справі №2а/1570/6642/2011 Управлінням Держгеокадастру у Комінтернівському районі направлено позивачу відповідь з порушених у зверненні питань щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку.

На думку Головного управління Держгеокадастру в Одеській області звернення є вирішеним та на нього надано вичерпну відповідь.

Не погоджуючись із висновками Управління, посилаючись на їх необґрунтованість, а також те, що відповідач не вжив належних заходів щодо усунення причин і перешкод у реалізації права на оформлення права власності на земельну ділянку, позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень розглянути звернення із дотриманням правил чинного законодавства.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідь за результатом розгляду скарги позивача не містить інформації щодо питань порушених у скарзі, у тому числі відповідачем не вирішено питання щодо можливості отримання позивачем державного акту на право власності земельної ділянки, не зазначено про вжиття заходів щодо припинення неправомірних дій, не усунено причини та умови, які сприяли порушенням, не забезпечено поновлення порушених прав, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про те, що розгляд звернення відбулось не у відповідності до чинного законодавства, а тому вбачаються безумовні підстави для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити ці дії в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб (ч. 4 ст. 3 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР).

Статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР визначено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Таким чином, цим Законом врегульовано питання практичної реалізації громадянами України своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

Разом з цим, забезпечення прав особи у спосіб, передбачений цим Законом, відбувається, у тому числі, перевіркою органом державної влади (його посадовою особою) наявність обставин, що вплинули на порушення цих прав, а також виявлення відповідних причин, і вжиттям органом влади заходів щодо усунення порушень вимог закону.

Колегія суддів враховує, що підставою для звернення позивача із скаргою до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області стала не реалізація його структурним підрозділом права позивача на безоплатне оформлення державного акту про право власності на земельну ділянку.

Відповідне звернення позивача надійшло до компетентного органу ще у 2009 році та на момент надходження скарги до вищого органу є не вирішеним.

Судом першої інстанції надано вірну правову оцінку обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, і суд дійшов правильного висновку про те, що відповідь відповідача не містить інформації щодо перевірки дій компетентного органу з вирішення питання про безоплатне оформлення права власності на земельну ділянку за заявою позивача, поданою у 2009 році, причин, що вплинули на тривалий розгляд заяви і не вирішення заявленого питання до цього часу, можливості усунення обставин, що перешкодили реалізації права позивача, у тому числі вжиття необхідних заходів з боку компетентного органу, підтвердження чи спростування наведених у скарзі обставин тощо.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач, вирішуючи питання, порушенні у скарзі, не надав належної оцінки її доводам, що призвело до не вирішення заявлених вимог по суті.

Саме по собі направлення відповіді на скаргу у встановлені строки не відновлює порушені права та інтереси особи, доведені нею на розгляд компетентному органу.

Враховуючи викладене, оскільки обставини справи свідчать про те, що відповідач не надав належної оцінки обставинам, викладеним у зверненні позивача, по суті вимоги звернення не вирішив у встановленому законом порядку, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 20.09.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.А. Шевчук