Справа № 826/12537/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 вересня 2018 року м. Київ№ 826/12537/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Павленко Ю.В, вирішуючи у відкритому судовому засіданні питання про закриття провадження в адміністративній справі:

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича
про визнання протиправним та скасування рішення
за участю представників сторін:

представник позивача, ОСОБА_2,

представник відповідача, не прибув,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича , в якому просив суд ( з урахуванням уточнення позовних вимог) визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича в частині визнання нікчемним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.01.2016, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Пубілчного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання нікчемним договору купівлі-продажу є протиправним, прийнятим із порушенням ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та таким, що порушує право власності позивача.

Відповідач проти задоволення вказаного позову заперечив з огляду на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою було проведено перевірку правочинів, за результатами якої виявлено правочини, що мають ознаки нікчемності. Так, було проведено перевірку договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою : АДРЕСА_1, згідно якого банк 21.01.2016 продав, а ОСОБА_1 набув у власність нежитлове приміщення площею 268, 4 кв.м., вартістю 2 375 000,00 грн. Однак, згідно звіту з незалежної оцінки, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експрес -Сервіс» вартість нерухомого майна склала 4 026 290,40 грн., в той час як у Договорі була зазначена занижена на 20% вартість майна, у зв'язку з чим відповідачем на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України було віднесено вказаний правочин до категорії нікчемних.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що звіт суб'єкта оціночної діяльності ПП «ТА-Експрес -Сервіс» не може вважатися підставою для висновку про нікчемність правочину.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», як продавцем та ОСОБА_1, як покупцем укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що посвідчений приватним нотаріусом Дячуком О.А. за реєстровим номером №248.

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець передає, а позивач приймає у власність налажне продавцеві нерухоме майно:нежитлові приміщення від 1 по 5 в підвалі, від 11- 1 по 11-13 на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1,, загальною площею 268, 4 кв.м. та сплачує за нього 237 5000, 00 грн., у тому числі ПДВ 395 833, 33 грн.

Відповідно до рішення Національного банку України від 20.05.2016 №8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.05.2016 №783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць, з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано їй всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ ФІДОБАНК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу впровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку Олександру Володимировичу строком на один місяць з 20.05.2016 до 19.06. 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено строки тимчасової адміністрації до 19.07.2016 та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ФІДОБАНК» Коваленка О.В. з 20.06.2016 по 19.07.2016 .

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07. 2016 № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07. 2016 №1265, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» з 20.07.2016 до 19.07. 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПAT «ФІДОБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу зовадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами - Коваленку Олександру Володимировичу з 20.07.2016 до 19.07.2018.

26.05.2016 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 826 затверджено Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення.

Відповідно до п. 1 Розділу 3 вказаного Порядку, правочини (договори) є нікчемними у разі наявності ї, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, за результатами проведеної перевірки було виявлено окремі правочини (у тому числі договори), що мають ознаки нікчемності відповідно до чинного законодавства.

Так, відповідачем було проведено перевірку Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: Україна, АДРЕСА_1, згідно якого Банк 21.01.2016 року продав, а ОСОБА_1 набув у власність нежитлове приміщення, а саме нежитлові приміщення від 1 по 5 в підвалі , від 11-1 по 11-13, загальною площею 268,4 кв. м. та сплатив за нього обговорену даним Договором грошову суму в розмірі 2 375 000,00 (два мільйони триста сімдесят п'ять тисяч) гривень 00 копійок, в т.ч. ПДВ 395 833 (триста дев'яносто п'ять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 33 копійки.

11.05.2017 на підставі договору PD151208-001 , укладеного між ПАТ «ФІДОБАНК» та суб'єктом оцінюючої діяльності ТОВ «Гарант Преміум Плюс» було проведено внутрішню оцінку нежитлового приміщення за адресою: Україна, АДРЕСА_1, а саме нежитлових приміщень від 1 по 5 в підвалі , від 11-1 по 11-13 на першому поверсі будинку, загальною площею 268,4 кв. м. та надано ПАТ «ФІДОБАНК» висновок про вартість об'єкта оцінки, що станом на 20.01.2016 складала 3 358 281 (три мільйони триста п'ятдесят вісім тисяч 'вісті вісімдесят одну) гривень 00 копійок без врахування ПДВ.

13.05.2017 комісією з перевірки правочинів (у тому числі договорів) призначеною наказом №24 від 22.02.2017, було складено протокол, яким комісією вирішено визнати договір купівлі-продажу від 21.01.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалко Р.О. за реєстровим № 148, укладений між ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1, нікчемним за ознаками, визначеними ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

За результатами виявлення комісією з перевірки договорів ознак нікчемності Договору купівлі-продажу приміщення Банку за адресою: АДРЕСА_1, Уповноваженою особою Фонду 19.05.2016 за вих. № 1-4-2-3/908-ЛК року було направлено повідомлення про нікчемність договору, але ніяких заходів щодо врегулювання даної ситуації ОСОБА_1 не було вжито.

Непогоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Частиною 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень відповідача, підставою для віднесення правочину, вчиненого між позивачем та Банком, до нікчемних є ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України, а підставу для віднесення правочинів позивача до категорії нікчемних.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п.2 ч.1 ст.4).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спір між учасниками публічно-правових відносин, що стосується саме цих відносин.

Оскільки, у даній справі позивач оскаржує рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо правомірності дій останнього щодо правовідносин, які виникли між сторонами із цивільних договорів, які зачіпають права та інтереси осіб у приватно-правових відносинах, то суд приходить до висновку, що вказаний спір має приватно-правовий характер, оскільки він обумовлений порушенням або загрозою порушення майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, або такий, що йому не суперечить.

Суд зазначає, що Уповноважена особа Фонду діє в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень така особа, зокрема: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку (частина четверта статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

На виконання вказаних приписів оспорюваним рішенням уповноваженої особи Фонду, виданим, як органом управління Банком, деякі правочини Банку було віднесено до нікчемних, зокрема договір купівлі-продажу від 21.01.2016 . Вказане рішення є результатом внутрішньої перевірки правочинів Банку, забезпеченої уповноваженою особою Фонду, і внутрішнім документом Банку, обов'язковим для виконання працівниками, та не породжує обов'язків у контрагентів Банку, оскільки обов'язок повернути майно (кошти) виникає у контрагентів не на підставі наказу про виявлення нікчемних правочинів, а в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України). Таке майно (кошти) може бути повернуто або добровільно, або у примусовому порядку на підставі судового рішення.

Таким чином, позивач, у даному випадку, оскаржує рішення про віднесення правочинів до нікчемних, виданого уповноваженою особою Фонду не як суб'єктом владних повноважень, а як органом управління Банком, що здійснює заходи із забезпечення збереження його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

Отже, суд дійшов висновку, що спір у даній справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, а стосується захисту майнових прав позивача, які виникли з договірних відносин з банком, щодо якого розпочато процедуру ліквідації.

Аналогічна позиція викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, провадження № 12-9зг18.

Виходячи із суті та суб'єктного складу спірних правовідносин, суд вважає, що цей спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що "фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Відповідно до ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у адміністративній справі, оскільки спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Підстави для розподілу чи присудження судових витрати за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 238-239, 241-244, 248, 256, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №826/3561/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур