Справа № 161/3935/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5701/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Гуляка В.В., Заверухи О.Б.

за участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2018 року прийняте суддею Рудська С.М. в місті Луцьку о 15 годині 39 хвилин у справі № 161/3935/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП Переходько Андрій Вікторович про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП Переходько Андрій Вікторович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 239350 від 03.03.2018 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що наданий відповідачем відеозапис, здійснений за допомогою камери нагрудного реєстратора відповідача, та рапорт інспектора поліції Лащ С.Л. є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, у розумінні положень КАС України та КУпАП України..

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, стороною позивача подано апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 03.03.2018 року інспектором роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Переходьком А.В. відносно позивача ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 239350 9(а.с. 3).

З вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес Бенц F200» н.з. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч з пр. Молоді на пр. Соборності в м. Луцьку, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З огляду на те, що порушення позивачем правил дорожнього руху знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось у відповідності до чинного законодавства та підстави для скасування рішення суб'єкта владних повноважень відсутні.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП, законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил частини 2 статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Переходько А.В. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції у Волинській області, а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, які вчиняються на території Волинської області.

З відеоматеріалу вбачається, що інспектором після зупинки транспортного засобу було неодноразово роз'яснено позивачу причину зупинки, пункти ПДР України, які порушені останнім при керуванні автомобілем, а також роз'яснені права (в тому числі на правову допомогу та надання пояснень), оголошено зміст постанови про адміністративне правопорушення та порядок її оскарження.

Судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 2 статті 122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.п. 9.2. (а), 9.2. (б) Правил дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи, а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Рапорт патрульного поліцейського Лащ С.Л., який згідно розстановки сил та засобів роти № 3 з 19:00 02.03.2018 по 07:00 03.03.2018 (а.с. 31) здійснював патрулювання м. Луцька разом з Переходьком А.В., слід вважати поясненнями свідків правопорушення, оскільки він безпосередньо не здійснював розгляд адміністративної справи. Підтвердженням винуватості є і особисті пояснення позивача, який не заперечив не включення покажчика повороту, однак назвав подібне дріб'язковим, виходячи з оглянутого диску №2 нагудного відеореєстратора (№ час 00.32.47, 00.33.45-00.34.12).

Окремо колегія суддів звертає увагу на поведінку позивача в ході складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. З оглянутих відеозаписів, долучених відповідачем до матеріалів справи суд приходить висновку про неприпустимість нехтування поваги до представників органів державної влади, нормам етичного, культурного спілкування, надмірній експресивності та агресивності. Апеляційний суд підкреслює, що в умовах розбудови демократичної та правової держави норми взаємовічливого спілкування, пошани один до одного, етичність та культура поведінки повинні дотримуватись як представниками влади так і громадянами обопільно, що є запорукою побудови сучасного громадянського суспільства.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2018 року у справі № 161/3935/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді В. В. Гуляк
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 20.09.2018 року.