Справа № 807/139/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/4503/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Багрія В. М.,
суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,
з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,
представника відповідача Боберського І. М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року (рішення ухвалено у м. Ужгороді судом у складі головуючого судді Гаврилка С. Є., суддів Луцовича М. М., Рейті С. І.) у справі № 807/139/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення незаконним та стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Закарпатський ОВК), про визнання рішення незаконним та стягнення коштів.
Позивач просив визнати незаконним рішення Міністерства оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 про повернення заяви та доданих документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після встановлення йому групи інвалідності 20.04.2015;
стягнути з Міністерства оборони України на його користь одноразову грошову допомогу як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 206 700 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення по суті.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржило Міністерство оборони України через свого представника Матлая Й. І., який в апеляційній скарзі просить його скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки при вирішенні справи судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції не врахував, що про зміст оскаржуваного рішення Міністерства оборони України Закарпатський ОВК повідомив позивача листом від 03.06.2016 № 4112/2. Тому ОСОБА_1 дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав не пізніше 06.06.2016, і саме з 06.06.2016 у позивача почався перебіг встановленого законом строку на звернення до суду із адміністративним позовом. Оскільки позивач звернувся до суду щодо оскарження дій та рішень відповідача лише 06.02.2017, тому позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду відповідно до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
ОСОБА_1 направив суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Міністерства оборони залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не було розглянуто заяви позивача щодо виплати йому одноразової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності, тому прийшов до висновку про необхідність зобов`язати Міністерство оборони України розглянути таку заяву позивача та прийняти рішення по суті.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах колишнього СРСР в період з 08 травня 1984 року по 01 липня 1986 року, з них у період 15 вересня 1985 року по 28 червня 1986 року у складі в/ч пп 27883 ДРА, де брав участь в бойових діях.
20 квітня 2015 року рішенням Закарпатської обласної контрольної МСЕК позивачу встановлена ІІІ група інваліда війни у зв`язку з отриманим пораненням (контузією), що пов`язане з виконанням ним обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 10).
11 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського ОВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.
23 березня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності та копії документів, які підтверджують вказані обставини (копія заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, копія довідки МСЕК про встановлення інвалідності, копія витягу з протоколу засідання ВЛК Західного регіону, копія акту судово-медичного обстеження, копія паспорта та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копія військового квитка).
Згідно з витягом з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20 травня 2016 року документи ОСОБА_1 повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_3 з причин відсутності документа, що свідчить про причину та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
03 червня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 направив на адресу позивача лист за № 4112/2, в якому повідомив про повернення комісією з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби документів ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю відомостей (документів) про причини та обставини його поранення (контузії, травми або каліцтва).
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Пунктом 9 статті 163 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (в редакції, що діяла на момент встановлення позивачу інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто з 20.04.2015 (рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІІ групи інваліда війни).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 № 36, затвердженого Міністром оборони України 23.05.2016, комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів до обласного військового комісаріату, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Відповідно до частини 6 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Пунктами 13, 15 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Як видно з матеріалів справи, заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув та відповідного рішення у визначеному законодавством порядку не прийняв, що фактично позбавляє позивача можливості оскаржити в судовому порядку рішення відповідача про відмову виплатити таку допомогу.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, зобов`язати відповідача розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного від 11.09.2018 у справі № 760/20297/16-а, від 22.03.2018 у справі № 288/349/17.
Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, то апеляційний суд вважає такі безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з адміністративним позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_1 направив на адресу позивача лист за № 4112/2, в якому повідомив про повернення уповноваженим органом відповідача документів ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю відомостей (документів) про причини та обставини його поранення (контузії, травми або каліцтва).
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про надсилання та отримання такого листа позивачем.
Як видно зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 06.02.2017 після отримання листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.02.2017 № 578 на його інформаційний запит від 12.01.2017.
Даним листом позивача було повідомлено, що комісією Міністерства оборони з питань призначення і виплати компенсаційних сум протоколом № 36 від 20.05.2016 прийнято рішення повернути на доопрацювання документи ОСОБА_1 .
Беручи до уваги, що позивач дізнався про дії/бездіяльність відповідача, яка є предметом судового оскарження, з листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.02.2017, тому строк звернення до суду з позовом, встановлений статтею 99 КАС України, ним не пропущено.
Крім того, з приводу пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом судом першої інстанції прийнято ухвалу від 29.05.2017, яка на час апеляційного розгляду справи ніким не оскаржена та є чинною.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року у справі № 807/139/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 21.09.2018.