Справа № 497/1644/18
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2018-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1644/18
Провадження № 2-а/497/32/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Божева І.Д.,

за участю: представника позивача Каламанова В.С.,

відповідача ОСОБА_1,

перекладача з англійської мови Сєрової Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі№1 суду в м.Болград Одеської області адміністративну справу за адміністративним позовом Болградського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Народної Республіки Бангладеш про затримання з метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2018 року представник позивача - Каламанов В.С. - звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить ухвалити судове рішення про примусове видворення за межі України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просив задовольнити, пославшись на доводи, викладені у позові, та стверджуючи, що вказаний громадянин незаконно опинився на території України та незаконно тут перебуває, стосовно нього було винесено постанову про добровільний виїзд, але він цього не виконав, тому підлягає тепер примусовому видворенню.

Відповідачу, через перекладача судом роз'яснено, чому він, відповідач, затриманий та підлягає видворенню. Відповідач пояснив, що зрозумів, чому він затриманий, адвоката не вимагає, суду довіряє, усвідомив, що він допустив порушення правил в'їзду і перебування в Україні, зрозумів, що тут не все так, як йому розказували, просить не видворяти його з України, хоче тут залишитися, оскільки на його батьківщині сталося стихійне лихо - паводок і його родина залишилася без житла і грошей, йому назад повертатися неможна, оскільки він заплатив за виїзд з Бангладеш 4000дол.США, його привезли офіційно до Росії, а до України він приїхав на Таксі, працював в м.Київ в магазині, отримував 200грн. на місяць, потім йому сказали, що він може попрацювати в Р.Молдова, оскільки це територія України і щоб туди дістатися не потрібно перетинати кордон. До м.Болград він дістався на автомобілі. Просить не повертати його до Бангладеш, проте підтвердив, що, перебуваючи в Україні, не просив політичного чи будь-якого притулку, хоче сам працювати і заробляти на життя.

Вислухавши сторони, дослідивши надані суду матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і ухвалення законного рішення по суті, суд дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином Народної Республіки Бангладеш, якого було виявлено 18.09.2018 року працівниками відділу прикордонної служби «Рені» Ізмаїльського прикордонного загону при перевірці на ПП ДКУ під час спроби перетнути державний кордон України в напрямку до Р.Молдова, проте з'ясувалося, що вказаний громадянин незаконно потрапив до України поза пункту пропуску, та незаконно перебував в Україні з початку серпня 2018року, чим порушив правила перебування іноземця в Україні. ОСОБА_1 мав при собі чинний паспорт, виданий владою Бангладеш, підтвердив, що він є громадянином НР Бангладеш. В ході перевірки було встановлено, що відносно нього працівниками ГУ МС України в м.Київ за порушення правил перебування іноземців в Україні було складено протокол про адміністративне правопорушення та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.203 КУпАП і накладено адміністративний штраф в розмірі 1700грн., штраф сплачено, про що є квитанція. 29.08.2018р. ГУ МС України в м.Київ також було ухвалено постанову про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця чи особи без громадянства, якою ОСОБА_1 мав покинути територію України до12.09.2018р. та йому було заборонено три роки в'їзд на територію України.

На території України перебуває незаконно, постійного джерела доходу не має

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають на території України на законних підставах, - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства мають виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець чи особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений в рішенні про примусове повернення (ч.5ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону №3773-VI, Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі ухваленої за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що були затримані в установленому порядку, - підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі ті, що були прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш, ніж на вісімнадцять місяців.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі ухваленого рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконане іноземцем в установлений строк без поважних причин, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства мають передувати дві обставини: перша - ухвалення рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до ухвалення компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Відповідно до ст.288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України, - подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або ж, якщо існує ризик її втечі, а так само, в разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, - документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012р. №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, (далі - Типове положення), пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом ухвалено рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом ухвалено рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п.5 Типового положення Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що були затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, в тому числі, - прийняті Україною відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, - розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш, ніж на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. В разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи ухвалити рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш, ніж на дванадцять місяців.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з п.2.2 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці перебувають у ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання рішення адміністративного суду про примусове видворення, але не більше, ніж дванадцять місяців.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців і осіб без громадянства, що незаконно перебувають на території України, можливе також з метою ідентифікації, однак з обов'язковим забезпеченням примусового видворення з України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що позов про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання мають слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документу, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім наступних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Враховуючи те, що відповідач, відповідно до ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, він не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин ОСОБА_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду з України, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України та його затримання, а тому позовні вимоги є обґрунтовані і підлягають задоволення.

В силу приписів п.3ч.2ст.371 КАС України, дане рішення суду підлягає зверненню до негайного виконання в частині затримання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-247,250, 251, 255, 288,289, 293, 295-297, 371 КАС України, суд

ухвалив:

Позов Болградського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Народної Республіки Бангладеш, - про затримання з метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі України, - задовольнити в повному обсязі.

Затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (НОМЕР_1, виданий НР Бангладеш 06.12.2017р.) строком на 6 (шість) місяців з метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі України та з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконо перебувають на території України.

Утримувати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (НОМЕР_2, виданий НР Бангладеш 27.02.2016р.) - в СП ВПС Болград Ізмаїльського прикордонного загону, до поміщення його ПТПІ (пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконо перебувають на території України).

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Одеської області.

Повний текст рішення складено 22.09.2018 року.

Суддя А.В. Кравцова