Справа № 819/436/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5333/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року (суддя - Мірінович У.А., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 20 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля» про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 12.03.2018 звернувся до суду з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля», у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача зарахувати стаж роботи в період з 08.05.1979 по 13.05.1986 (колгосп «За комунізм»), з 13.05.1986 по 08.01.1988 (колгосп імені Ватутіна), з 21.01.1988 по 26.04.2006 (колгосп «Поділля») на посаді «тракторист - машиніст», зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.3 ч.1 ст.114 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) з 07.12.2017. В обґрунтування позову вказує, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії, оскільки факт роботи на посаді тракториста-машиніста за періоди з 08.05.1979 по 13.05.1986, з 13.05.1986 по 08.01.1988 та з 21.01.1988 по 26.04.2006 відображений в трудовій книжці позивача, яка в силу вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи на певній посаді.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року у справі №819/436/18 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано відповідних довідок, які б підтверджували його трудовий стаж роботи на посаді тракториста - машиніста, а саме за період роботи з 08.05.1979 по 13.05.1986 (колгосп «За комунізм»), з 13.05.1986 по 08.01.1988 («колгосп імені Ватутіна»), з 21.01.1988 по 26.04.2006 (колгосп «Поділля»), з огляду на що зазначені періоди роботи не зараховано до пільгового стажу, відтак позивачу правомірно відмовлено в призначені пільгової пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст.114 Закону №1058-IV.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 07.12.2017 звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції згідно з п.3 ч.1 ст.114 Закону №1058-IV. Однак, за результатами розгляду заяви, комісія Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій у Тернопільському районі відмовила позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, мотивуючи тим, що позивач не надав відповідних довідок, які б підтверджували його трудовий стаж роботи на посаді тракториста - машиніста у відповідних колгоспах, про що був складений протокол від 31.01.2018 №5.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.3 ч.1 ст.114 Закону №1058-IV, натомість наявність у позивача необхідного пільгового стажу роботи на посаді тракториста для призначення такої пенсії підтверджено матеріалами справи та належними документами, з огляду на, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що позивач на час звернення до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії (грудень 2017 року) досягнув 55 років.

Відомості про роботу позивача підтверджуються трудовою книжкою, що ведеться з 1978 року.

Як слідує з копії трудової книжки НОМЕР_1, ОСОБА_1 01.07.1978 прийнятий на роботу у колгосп «За комунізм» різноробочим; 08.05.1979 він переведений з вказаної посади на посаду тракториста тракторної бригади №3 колгоспу «За комунізм»; 25.10.1980 позивач звільнений від роботи згідно поданої ним заяви у зв'язку із призовом на службу в Радянській армії, де він проходив службу з 30.10.1980 по 24.11.1982; 15.01.1983 позивач прийнятий на роботу трактористом у колгосп «За комунізм»; 13.05.1986 звільнений з роботи тракториста у колгоспі «За комунізм» у зв'язку із роз'єднанням колгоспу; 13.05.1986 позивач прийнятий на роботу у колгосп імені Ватутіна трактористом, де продовжував працювати до 08.01.1988; 21.01.1988 ОСОБА_1 прийнятий на роботу трактористом у колгосп «Поділля»; 26.04.2006 звільнений з роботи згідно поданої заяви за згодою сторін; у період з 11.05.2006 по 31.08.2006 позивачу виплачувалась допомога по безробіттю відповідно до п.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; з 14.01.2013 прийнятий на роботу машиністом екскаватора 4 розряду Тернопільського міського РЕМ у ВАТ «Тернопільобленерго».

Варто зазначити, що згідно архівної довідки від 04.10.2017 №03-11, виданої Архівним відділом Теребовлянської РДА Тернопільської області слідує те, що колгосп ім. Щорса с. Дворіччя Теребовлянського району Тернопільської області перейменований на колгосп ім. Ватутіна с. Дворіччя. Надалі, у квітні 1975 року колгосп ім. Ватутіна с. Дворіччя об'єднується з колгоспом «За комунізм» с. Воля. З 08.05.1986 колгосп «За комунізм» с. Воля розкрупнюється на два самостійні господарства колгосп ім. Ватутіна с. Дворіччя та колгосп «За комунізм». Водночас, з 08.05.1986 новоутвореному колгоспу в с. Дворіччя присвоєно назву ім. Ватутіна. 23.01.1993 колгосп ім. Ватутіна с. Дворіччя перейменовано на колгосп «Дворічанський» с. Дворіччя. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 30.06.1998 №251 перереєстровано колгосп «Дворічанський» в Товариство з обмеженою відповідальністю «Дворічанське» с. Дворіччя Теребовлянського району Тернопільської області.

Суд також зазначає, що ОСОБА_1 має посвідчення тракториста-машиніста від 27.03.2013 серії НОМЕР_3, яке одержане ним в обмін на попереднє посвідчення тракториста-машиніста від 30.03.1995 Серії НОМЕР_2. Вказане підтверджується довідкою від 16.05.2018 №01-13/1715, виданою Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області, яка знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, загальний стаж роботи позивача станом на дату подання заяви до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області становить більше 30 років, пільговий стаж роботи позивача за зазначений період на посаді тракториста складає 26 років 11 місяців та 8 днів.

Однак,як слідує з матеріалів справи, відповідач не зараховує позивачу пільговий стаж роботи за період з 08.05.1979 по 13.05.1986 в колгоспі «За комунізм», з 13.05.1986 по 08.01.1988 в колгоспі імені Ватутіна, з 21.01.1988 по 26.04.2006 в колгоспі «Поділля» покликаючись на не подання відповідних довідок, які б підтверджували його трудовий стаж роботи на посаді тракториста - машиніста в зазначених колгоспах.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне за змістом положення міститься в п.1 «Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), відповідно до положень якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України щодо порядку призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства (лист від 20.01.1992 №7) до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, зокрема чи виконувалась робота на протязі повного робочого дня, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників відповідно до п.20 Порядку №637.

Зокрема, згідно трудової книжки колгоспника позивача НОМЕР_1, у спірний період, а саме з 13.05.1986 по 08.01.1988 позивач працював у колгоспі імені Ватутіна, та з 21.01.1988 по 26.04.2006 у колгоспі «Поділля» на посаді тракторист. Проте, відомості щодо кількості відроблених позивачем трудоднів (людино - днів) за період роботи з 08.05.1979 по 13.05.1986, з 13.05.1986 по 08.01.1988 та з 21.01.1988 по 26.04.2006, належним чином не засвідчені.

Поряд з цим, архівною довідкою від 04.10.2017 №Ч-243, виданої комунальною архівною установою «Районний трудовий архів» підтверджується те, що позивач за період роботи з 1979 по 1986 відробив наступну кількість людино-днів: у 1979 р. виконав 219 людино - днів; у 1980 р. при 180 річному мінімуму трудоднів (людино - днів) у господарстві позивач виконав 155 людино - днів; у 1983 р. при 180 річному мінімуму трудоднів (людино - днів) у господарстві позивач виконав 261 людино - днів; у 1984 р. при 200 річному мінімуму трудоднів (людино - днів) у господарстві позивач виконав 259 людино - днів; у 1985 р. при 200 річному мінімуму трудоднів (людино - днів) у господарстві позивач виконав 210 людино - днів; у 1986 р. при 200 річному мінімуму трудоднів (людино - днів) у господарстві позивач виконав 217 людино - днів.

Окрім цього, п.18 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в судовому засіданні допитані свідки, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які у відповідності до вимог п.18 Порядку №637 підтвердили, що позивач дійсно у спірні періоди роботи у колгоспі «Поділля» та в колгоспі «За комунізм» працював на посаді «тракторист - машиніст» і безпосередньо був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду. Враховуючи те, що зазначені свідки знають позивача по спільній роботі та працювали з ним в одних колгоспах, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та підставно враховував їхні показання для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягнув 55 років, загальний стаж його роботи становив не менше 30 років, з них не менше 20 років на посаді тракториста-машиніста, був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства та мав право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV. З огляду на зазначене відповідачем протиправно не зараховано позивачу пільговий стаж роботи за період з 08.05.1979 по 13.05.1986 в колгоспі «За комунізм», з 13.05.1986 по 08.01.1988 в колгоспі імені Ватутіна, з 21.01.1988 по 26.04.2006 в колгоспі «Поділля», та як наслідок безпідставно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 25 вересня 2018 року.