Справа № 522/16825/18
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1398/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

при секретарі - Полегенький В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що 19.09.2018 працівниками ГУНП України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Михайло Грушевського, 39/1, корп.1, підвальному приміщенні було виявлено громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

В результаті проведеної перевірки відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що громадянин Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні. Відповідач прибув до України 08.12.2016 року з метою працевлаштування. Кордон України перетинав легально, через пропускний пункт Бориспіль, на підставі паспортного документа громадянина Вєтнаму для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 від 15.12.2014 року, дійсний до 15.12.2024 року. ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що громадянин Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України знаходиться не законно, тимчасово проживає АДРЕСА_1 законного джерела існування не має.

ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення від 19.08.2018 № 377 про примусове повернення в країну походження іноземців та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12.00 годин 20.09.2018 року.

20.09.2018 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення від був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

На підставі наведеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги та звернути рішення до негайного виконання.

Представник позивача Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач з 2016 року порушує міграційне законодавство, нелегально працює та проживає в Україні, тому є ризики його втечі до дати, зазначеної його адвокатом, вильоту до країни походження, а саме: 27 вересня 2018 року. Поставив під сумнів надані докази наявності квитка на виліт.

Відповідач в судове засідання з'явився, у присутності перекладача та адвоката зазначив, що гроші на квиток до дому у нього є,тому він проти задоволення позовних вимог. Адвокат додатково пояснила, що працівники міграційної служби заважали відповідачу виконати рішення №377, тому як обмежили його вільне пересування та вилучили паспорт.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2018 працівниками ГУНП України в Одеській області було виявлено за адресою: м. Одеса, вул. Михайло Грушевського, 39/1, корп.1, підвальному приміщенні було виявлено громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

В результаті проведеної перевірки відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що громадянин Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні. Відповідач прибув до України 08.12.2016 року з метою працевлаштування. Кордон України перетинав легально, через пропускний пункт Бориспіль, на підставі паспортного документа громадянина Вєтнаму для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 від 15.12.2014 року, дійсний до 15.12.2024 року. ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що громадянин Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України знаходиться не законно, тимчасово проживає АДРЕСА_1 законного джерела існування не має.

ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення від 19.08.2018 № 377 про примусове повернення в країну походження іноземців та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12.00 годин 20.09.2018 року.

20.09.2018 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення від був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

У визначений термін громадянин Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з території України не виїхав.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу ІІ Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-УІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обгрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі...».

Беручи до уваги той факт, що Відповідач проживав на території України без документів на право проживання в Україні вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУаАП, у нього відсутній паспортний документ, який надає право здійснити виїзд з території України, які визначені ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

1) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

«Затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (1) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наголошено в § 164 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 р. у справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" буде виправдано до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, затримання особи перестає бути допустимим відповідно до статті 5 § 1 (1) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

25.05.2018 ГУ ДМС України було подано адміністративний позов до Відповідача про примусове видворення.

Частиною 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1)затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2)затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3)взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4)зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу. Відповідно до частини 11 статті 289 (яка є спеціальною нормою) строк

затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VIпункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

-стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення;

-стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

-затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України;

-затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 2 ст. 101 КАС України (яка є загальною нормою) передбачено, що процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками.

Слід зазначити, що ГУ ДМС України в Одеській області не зверталось з клопотанням про зобов'язання громадянина відповідача внести заставу та з клопотанням про взяття даної особи на поруки підприємства, установи чи організації, в зв'язку з тим, що внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто існує імперативний обов'язок Кабінету Міністрів прийняти такий Порядок.

На даний час, Кабінетом Міністрів України, на виконання ст. 289 КАС України не прийнято порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування судом застави як заходу до іноземця, який застосовується адміністративним судом в порядку КАС України.

Вказане свідчить про відсутність механізму реалізації судом положень ст. 289 КАС України при застосуванні до іноземця застави, тобто про неможливість практичного застосування судом застави до іноземця.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 77 КАС України), за згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності та приймаючи до уваги наявність фактів порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування на території України, та наявний ризик втечі, суд приходить до висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 21.03.2019 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, до поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України утримувати особу в ІТТ ГУ НП в Одеській області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Науменко

21.09.18