Справа № 804/5089/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року Справа № 804/5089/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа - Державна міграційна служба України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошових коштів, -
ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа - Державна міграційна служба України, в якому із врахуванням уточненої позовної заяви (заяви про зменшення розміру позовних вимог) вх. №406 від 04.01.2018 року, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яка виразилась у невидачі ОСОБА_2 у встановлені строки паспорту для виїзду за кордон;
- стягнути з Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 6 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона 26 травня 2017 року звернулась з усіма необхідними документами до відповідача для оформлення паспорту для виїзду за кордон. Також, 26 травня 2017 року уповноваженими особами відповідача було відцифровано образ обличчя та підпис ОСОБА_2 Паспорт для виїзду за кордон повинен був бути виготовлений протягом 20 робочих днів та виданий 26.06.2017 року. Проте, у встановлений строк, а саме до 26 червня 2017 року, відповідачем паспорт видано не було. Паспорт було видано лише 11.07.2017 року, тобто із порушенням встановленого строку, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо своєчасного виготовлення та видачі паспорту для виїзду за кордон. Вважає, що своєю бездіяльністю позивачу було також завдано моральну шкоду, оскільки вона зазнала душевних страждань, було порушено її нормальний спосіб життя, у зв'язку з цими подіями вона перебувала у нервовому стані. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 6 000,00 грн.
Ухвалою суду від 14.08.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 було залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.
У встановлений строк позивач усунув недоліки позову та ухвалою суду від 15.09.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до судового розгляду у складі колегії суддів - головуючого судді Тулянцевої І.В., суддів Верби І.О. та Коренева А.О.
На підставі Розпорядження від 10.01.2018 року №23д склад колегії зменшено до головуючого судді Тулянцевої І.В.
Позивач у судове засідання 05.02.2018 року не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач - Соборний районний відділ в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання 05.02.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
В судове засідання третя особа не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду заперечення, в яких зазначено, що при здійсненні всіх необхідних процедур для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» було встановлено технічну неможливість здійснити друк паспорта, оскільки виявлено невідповідність відцифрованого зображення обличчя позивача вимогам (стандартам) ІСАО, у зв'язку із чим, документи повернуто на дооформлення, про що позивача було повідомлено в телефонному режимі. Таким чином, продовження строку виготовлення паспорта позивача для виїзду за кордон сталося не з вини третьої особи, а тому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно з п. 10 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147 - VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (дата набрання чинності - 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
З урахуванням наведеного, а також положень частини 2 статті 12, частини 1 статті 32 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1, виданим Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 17.07.1997 року.
26 травня 2017 року позивачка звернулась до Соборного районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з метою оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм.
До заяви позивачем було додано наступні документи: копія паспорта громадянина України НОМЕР_1, копія ідентифікаційного номера, квитанція про сплату адміністративного збору за оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон у звичайному порядку; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданий 25.09.2007 року, який було вилучено територіальним підрозділом 26.05.2017 року.
Відповідно до заяви-анкети № 5387011 від 26.05.2017 року, було внесено інформацію до Єдиного державного демографічного реєстру відносно ОСОБА_2.
Як зазначила Державна міграційна служба України у запереченнях, за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України, 07 червня 2017 року, відповідачем прийнято рішення щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Згідно пояснень головного спеціаліста Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Федорової О.Ю., які містяться в матеріалах справи, 22 червня 2017 року Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» було встановлено технічну неможливість здійснити друк паспорта ОСОБА_4, оскільки виявлено невідповідність відцифрованого зображення обличчя позивача вимогам (стандартам) ІСАО, у зв'язку із чим документи повернуто на дооформлення.
Також, у вказаних поясненнях зазначається про повідомлення позивача в телефонному режимі про необхідність повторного сканування зображення.
Як вбачається із позову, вищевказану обставину позивач заперечує та зазначає, що 26.06.2017 року вона звернулась до відповідача для отримання в запланований термін паспорту, однак їй було запропоновано повторно сфотографуватись.
26 червня 2017 року було повторно прийнято рішення про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та передано персональні дані до Головного обчислювального центру Реєстру захищеними каналами зв'язку з дотриманням вимог до обробки персональних даних, визначених законом.
Після здійснення Центром персоналізації бланка паспорта для виїзду за кордон, внесення до безконтактного електронного носія інформації, що міститься на сторінці даних паспорта, біометричних даних особи 03 липня 2017 року державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» був надрукований паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_3.
11 липня 2017 року позивач у приміщенні Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримала закордонний паспорт серії НОМЕР_3.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI (далі - Закон №5492-VI), суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі- Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Положеннями пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №5492-VI визначено, що паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одними із документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення якого передбачається цим Законом із застосуванням Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону №5492-VI встановлено, що оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.
У пункті 2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року №152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 року № 1001) (далі - Порядок № 152 ), визначено, що кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 152, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта для виїзду за кордон територіальними органами/ територіальними підрозділами ДМС здійснюються через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (далі - Центр).
Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.
До заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім'я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон, зокрема, відцифрований образ обличчя особи (пункти 13, 14 Порядку № 152 ).
В силу пункту 28 Порядку № 152, після перевірки заявником правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, закордонної дипломатичної установи, уповноваженого суб'єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету.
У відповідності до пункту 30 Порядку № 152, прийняті уповноваженим суб'єктом заява-анкета та скановані документи (у тому числі отримані біометричні дані, параметри) із застосуванням засобів Реєстру автоматично розподіляються та надсилаються до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який обслуговує відповідний уповноважений суб'єкт, що прийняв документи від заявника.
За приписами пункту 66 Порядку № 152, після прийняття рішення про оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта для виїзду за кордон зазначені в заяві-анкеті відомості (персональні дані) передаються до Головного обчислювального центру Реєстру захищеними каналами зв'язку з обов'язковим дотриманням вимог до обробки персональних даних, визначених законом.
Головний обчислювальний центр Реєстру проводить автоматизовану перевірку, накопичення та збереження даних, отриманих від відомчих інформаційних систем, установлює їх унікальність, формує набори даних для виготовлення паспорта та передає їх до Центру (пункт 67 Порядку № 152 ).
Частиною 1 статті 15 Закону №5492-VI передбачено, що бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.
Згідно з частиною 2 статті 19 Закону №5492-VI, до безконтактного електронного носія вноситься інформація, що знаходиться на сторінці даних документа, біометричні дані, параметри особи, а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що знаходиться на безконтактному електронному носії, з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO), якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до пункту 68 Порядку № 152, Центр здійснює персоналізацію бланка паспорта для виїзду за кордон, вносить до безконтактного електронного носія інформацію, що міститься на сторінці даних паспорта, біометричні дані (параметри) особи.
Як зазначає відповідач, 22 червня 2017 року Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» було встановлено технічну неможливість здійснити друк паспорта для виїзду за кордон ОСОБА_4, оскільки виявлено невідповідність відцифрованого зображення обличчя позивача вимогам (стандартам) ІСАО, у зв'язку із чим, документи повернуто на до оформлення, проте, жодних доказів на підтвердження вказаної обставини до суду не надано.
Пунктом 8 Порядку № 152 визначено, що паспорт для виїзду за кордон видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети для його отримання.
За змістом пункту 75 Порядку № 152, видача заявникові паспорта для виїзду за кордон здійснюється тим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, закордонною дипломатичною установою, уповноваженим суб'єктом, який прийняв документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон.
Для отримання паспорта для виїзду за кордон, оформленого на ім'я особи, заявник подає документ, що посвідчує особу.
Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку про те, що поняття видачі та отримання паспорту не є тотожними та їх дати можуть відрізнятися.
З копії паспорту для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 судом встановлено, що у графі про дату видачі документу міститься інформація - 27 червня 2017 року.
При цьому, з пояснень головного спеціаліста Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Федорової О.Ю. вбачається, що паспорт був надрукований 03 липня 2017 року. Вказані обставини також підтверджуються витягом з Єдиного державного демографічного реєстру, залученого до матеріалів справи відповідачем. Датою прибуття до Соборного РВ у м. Дніпрі ГУДМС в Дніпропетровській області, відповідно до офіційного сайту ДМС була 11.07.2017 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був видати паспорт для виїзду за кордон до 26 червня 2017 року, проте фактично паспорт виданий тільки 11 липня 2017 року.
Зважаючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідальними особами територіального підрозділу ДМС було проведено необхідні перевірки анкети-заявки позивача відповідно до вимог Порядку № 152, встановлено невідповідність відцифрованого зображення обличчя вимогам (стандартам) ІСАО та належним чином повідомлено ОСОБА_2 про необхідність повторного відцифрування зображення обличчя, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яка виразилась у невидачі ОСОБА_2 у встановлені строки паспорту для виїзду за кордон.
Суд зауважує, що посилання позивача на те, що 23.06.2017 року їй дали інформацію про номер, серію та номер «першого» біометричного паспорту та сказали, що паспорт очікується у встановлений термін 26.06.2017 року без затримки, в ході судового розгляду доказами не підтвердились.
З приводу позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи зі змісту статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому моральна шкода має бути обґрунтована.
Так, позивач стверджує, що моральна шкода, яка була спричинена позивачу бездіяльністю відповідача, полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_2 зазнала внаслідок того, що у встановлений строк через затримку отримання паспорту для виїзду за кордон не змогла поїхати у відпустку, нервувала, в результаті чого мала гіпертонічний криз та сильні головні болі, неодноразово зверталась до компетентного органу, проте обґрунтованої інформації про підстави затримки не отримала до дати видачі паспорту для виїзду за кордон.
З наданих позивачем доказів, а саме TRANSFER VOUCHER туроператора ANEX tour, вбачається, що ваучер був виданий на ОСОБА_5 паспорт серії НОМЕР_1, який було вилучено територіальним підрозділом 26.05.2017 року, про що є відмітка у заяві-анкеті позивача.
Таким чином, позивач надала туристичному агентству «Версаль-тур» (ФОП ОСОБА_5) дані паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданого 25.09.2007 року, терміном дії до 25.09.2017 року.
При цьому, термін дії закордонних паспортів громадян, які мають право на безвізове перебування в Туреччині протягом 60 днів, повинен закінчуватися не менш, ніж через 120 днів з моменту в'їзду в країну.
Натомість, турагенством «Версаль-тур» (ФОП ОСОБА_5), уклавши договір з туристом, 16.06.2017 року виписано квитанцію № 133 на оплату туристичних послуг у розмірі 5000 грн. та 19.06.2017 року квитанцію № 142 на оплату туристичних послуг у розмірі 3000 грн. позивачу при відсутності оригіналу паспортного документу для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 25.09.2007 року.
Вказана обставина свідчить, що позивач самостійно, без врахування зазначених вимог, на власний ризик придбала пакетний тур на відпочинок, а тому причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та шкодою, яка, на думку позивача, їй завдана - відсутній.
Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження інформації про погіршення стану здоров'я внаслідок дій відповідача.
Оскільки позивачем не надано доказів завдання їй моральної шкоди та не доведено в судовому засіданні причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача і такою шкодою, тому вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди суд вважає недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Визнати протиправною бездіяльність Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яка виразилась у невидачі ОСОБА_2 у встановлені строки паспорту для виїзду за кордон.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Соборного районного відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева