Справа № 810/3514/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року № 810/3514/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області, третя особа - Департамент соціального захисту населення КОДА про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить визнати протиправним рішення Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області від 12.01.2018 №317/К-02 та зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як потерпілій 4 категорії від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 29.05.2016 року та виплачувати її в подальшому.

Ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, оскільки позивач у період з 12.12.1988 по 12.07.1990 постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому, у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Також зазначено, що відповідачем безпідставно поставлено під сумнів правомірність видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії В-П 263533 категорії-4, так як дійсність її проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993, має документальне підтвердження, а відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення КОДА від 06.11.2017 №05-59-2803, останній не може підтвердити або спростувати правомірність видачі посвідчення.

Відповідач з позовом не погодився, свої заперечення висловив у письмовому відзиві, в якому зазначив, що звертаючись до Пенсійного органу для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, позивачем було надано документи, які не дають змоги встановити той факт, що ОСОБА_1 дійсно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01.01.1993. У зв`язку із чим, відповідач звернувся із запитом до Департаменту соціального захисту населення КОДА щодо підтвердження статусу позивача як потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії-4.

Однак, Управління Пенсійного фонду України Київської області було повідомлено про те, що посвідчення, видане 05.05.2000 на ім`я ОСОБА_1 слід вважати таким, що видане безпідставно, що й стало правомірною причиною для відмови у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, а саме - посвідчення, виданого 05.05.2000 серії В-П №263533, ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.11).

З позовної заяви встановлюється, що на підставі зазначеного, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, проте, відповідачем було відмовлено у призначенні такої пенсії, у зв`язку із тією обставиною, що ОСОБА_1 не було доведено факт постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, у відповідності до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що у рамках розгляду заяви позивача про призначення пенсії, відповідач звертався із запитом до Департаменту соціального захисту населення КОДА, у якому просив підтвердити статус ОСОБА_1 як потерпілої від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії, на який отримав відповідь від 12.09.2016 №05-52-1732, у якій зазначено, що видане 05.05.2000 посвідчення серії В-П №263533, слід вважати таким, що видано безпідставно, що, здебільшого, й стало підставою для відмови у призначенні пенсії (а.с. 29).

Надалі, з метою підтвердження статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звертався до Департаменту соціального захисту населення КОДА та надавав докази свого проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю у період, необхідний для призначення пенсії.

Такими доказами були:

1. Довідка від 19.07.2016 №137, видана Тулинською сільською радою, про те, що позивач з 04.10.1988 по 12.07.1990 не проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).

2. Довідка від 02.06.2016 №1004, видана Катеринопільською сільською радою, про те, що позивач з 12.12.1988 по 12.07.1990 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

3. Довідка від 19.07.2016 №542, видана Катеринопільською центральною лікарнею про те, що син позивача знаходився під медичним наглядом лікарів з 12.12.1988 по 12.07.1990 (а.с. 19).

4. Свідоцтво про народження сина позивача серії ІІІ-ЕЛ №256616 (а.с. 12).

5. Посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В-П №263533 четвертої категорії (а.с. 11).

На свої звернення, позивач отримав відповіді, оформлені листами третьої особи від 06.11.2017 № 05-59-2803 та від 19.12.2017 №05-53-3231, у яких зазначено, що посвідчення серії В-П №263533, видане 05.05.2000 на ім`я ОСОБА_1 не вилучалось, а за нововиявлених обставин (наданих позивачем документів), Департамент не може підтвердити або спростувати правомірність його видачі (а.с. 16).

Після отримання вказаних листів, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 27.12.2017, у якій просив врахувати нові обставини та призначити пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку (а.с. 13).

Однак, листом від 12.01.2018 №317/К-02, Управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача про те, що враховуючи відповідь третьої особи від 12.09.2016 №05-52-1732, надану на запит відповідача, рішенням від 14.09.2016 №2 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням віку (а.с. 14).

Позивач, вважає, що йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, вік виходу на пенсію зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 4.1 зазначеного Порядку встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

У відповідності до пункту 4.2 Порядку, При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

На вимогу пункту 4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, особи які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за наявності передбачених законодавством вимог, мають право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, процедура призначення якої встановлена Порядком. При цьому, передбачено, що за результатами розгляду заяв осіб про призначення пенсії, у тому числі пенсії зі зменшенням пенсійного віку, Пенсійним органом приймається рішення. Тобто, формою та виразом здійснення повноважень Пенсійного органу при вирішенні питання про призначення пенсії, є рішення.

Судом встановлено, що заява позивача про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку була розглянута відповідачем 14.09.2016, а саме - прийнято рішення №2 про відмову у призначенні пенсії. Ця обставина встановлюється із оскаржуваного позивачем листа Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області від 12.01.2018 №317/К-02 (а.с. 14).

У цьому контексті, суд зазначає, що звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, посилаючись на лист від 12.01.2018 №317/К-02. Проте, зазначений лист не уособлює у собі дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії, відтак він не є індивідуальним актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень, у даному випадку - Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області, прийнятим на виконання владних управлінських функцій.

Лист відповідача від 12.01.2018 №317/К-02 носить інформаційний, довідковий характер, оскільки ним лише повідомлено позивача про існування рішення (індивідуального акта), яким йому вже було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Водночас, у прохальній частині адміністративного позову, позивач не просить визнати протиправним рішення від 14.09.2016 №2, що є єдиною підставою для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку.

Таким чином, оскарження ОСОБА_1 дій відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії шляхом визнання протиправним листа від 12.01.2018 №317/К-02, є неправильним способом захисту прав.

Відтак, враховуючи ту обставину, що лист Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області від 12.01.2018 №317/К-02, не породжує будь-яких правових наслідків та не вирішує будь-якого питання, яке входить до кола повноважень відповідача, а виключно інформує та пояснює ОСОБА_1 її ситуацію, цей лист не може бути предметом розгляду справи, у рамках відмови позивачу у призначенні пенсії.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку із чим, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.