Справа № 1440/1777/18
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 1440/1777/18

Категорія: 14

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу від 27 липня 2018 року, постановлену Миколаївським окружним адміністративним судом у складі головуючого-судді Устинова І.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, начальника Братського РВ поліції у Миколаївській області Тюкова Андрія Володимировича про визнання злочинно-бездіяльними дії начальника Братського районного відділу поліції у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зобов'язання скасувати припинення перевірки звернення, про зобов'язання порушити кримінальне провадження -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, начальника Братського РВ поліції у Миколаївській області Тюкова Андрія Володимировича, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, в якому просила:

- визнати злочинно бездіяльними дії начальника Братського РВ поліції у Миколаївській області Тюкова Андрія Володимировича з приховування злочинів скоєних ОСОБА_4;

- зобов'язати начальника Братського РВ поліції у Миколаївській області Тюкова Андрія Володимировича скасувати припинення перевірки звернення ОСОБА_2 та порушити кримінальне провадження відносно скоєних злочинів ОСОБА_4;

- стягнути з Державного бюджету України через казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь ОСОБА_2 10000грн. - у відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю начальника Братського РВ поліції у Миколаївській області;

- витребувати та оглянути у судовому засіданні цивільну справу № 471/742/14-ц.

Ухвалою від 27 липня 2018 року постановленою Миколаївським окружним адміністративним судом відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 27.07.2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки оскаржена ухвала не відповідає приписам ст. 159 КАС України. Порушенням норм матеріального права апелянт вважає те, що відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції допустив порушення норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не зробивши спроби проаналізувати позовну заяву та не навівши мотивів свого рішення.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Відмовляючи у відкритті провадженні у справі, суд першої інстанції враховуючи заявлені позовні вимоги та доводи якими вони обґрунтовані, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суд першої інстанції встановив, що спір який виник між сторонами в цій справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки відповідно до статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, оскарженню підлягають рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною 2 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи які віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Апеляційний суд встановив, що за змістом адміністративного позову, спір стосується бездіяльності яка полягає у невнесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви позивача про скоєний злочин керівником ПП «Агрофірма вікторія» та протиправності дій відповідачів щодо розгляду заяви про злочин.

За таких обставин апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд заявлених апелянтом вимог, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Такі висновки апеляційного суду узгоджують з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 826/13340/15 (ЄДРСР № 75296569), та у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1666а15.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, як і доводи про порушення права апелянта на доступ до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись 21, 55 Конституції України, Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/201 від 23.05.2001 року та № 19-рп/2011 від 14.12.2011 року, ст. ст. 1-10, 19, ч. 5 ст. 242, п. 4 ч. 1 ст. 294, ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, ст. 327, ч. 2 ст. 328, ст. 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19.09.2018 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Коваль М.П. Кравець О.О.