Справа № 815/2443/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2443/18

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А. час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Київська міська митниця ДФСЛич С.В. (посвідчення, довіреність)

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТРЕСТ-ВВ" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТРЕСТ-ВВ" до Київської міської митниці ДФС, в якому просив суд: - визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за №UA100110/2018/000023/2 від 23 квітня 2018 року, та №UA100110/2018/000021/2, № UA100110/2018/000022/2 від 19 квітня 2018 року; - визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2018/00138, № UA100110/2018/00139 від 19 квітня 2018 року та № UA100110/2018/00141 від 23 квітня 2018 року., мотивуючи його тим, що документи подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту відповідають вимогам ст. 53 Митного кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Київської міської митниця ДФС про коригування митної вартості товарів за № UA00110/2018/000021/2, № UA100110/2018/000022/2 від 19 квітня 2018 року та № UA100110/2018/000023/2 від 23 квітня 2018 року. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2018/00138, № UA100110/2018/00139 від 19 квітня 2018 року та № UA100110/2018/00141 від 23 квітня 2018 року.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Київська міська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що в поданих документах разом з деклараціями до митниці для підтвердження митної вартості товарів містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2017 року між ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" (Покупець) та HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD (China) (Продавець) було укладено контракт купівлі-продажу №HLF/BB-220417.

За умовами контракту продавець продає, а покупець купує товари народного споживання, іменовані надалі "Товари народного споживання", у відповідності з документами відвантаження, узгодженими та підписаними сторонами, на кожну поставку окремо і на умовах, зазначених у даному контракті та інвойсах і доповненнях до нього (п.1.1). Сума контракту становить 1000000 доларів США (п.2.1). Термін дії контракту - один рік з моменту його підписання до 22 квітня 2018 року (п.2.1). Ціни за даним контрактом є предметом усної чи письмової домовленості між сторонами та вказуються в інвойсах (п.3.1). Умови поставок за цим контрактом визначаються і вказуються окремо у кожному наступному інвойсі. Поставки повинні здійснюватися у повній відповідності із замовленням покупця, в яких вказаний необхідний асортимент, термін і умови поставки (у відповідності з "ІНКОТЕРМС" - в діючій редакції) (п.4.1). Вартість палет, тари та упаковки включена у вартість товару (п.6.3).

З метою митного оформлення товару ТОВ "БУДТРЕСТ-ВВ" для підтвердження його митної вартості до Київської міської митниці ДФС були подані електронні митні декларації № UA100110/2018/310423 та № UA100110/2018/310418 від 19.04.2018 року, № UA100110/2018/310804 від 23.04.2018 року, де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного контракту № HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA100110/2018/310423 від 19.04.2018 року декларант надав наступні документи: пакувальний лист № HLF/BB-20171201 від 01.12.2017 року; інвойс № HLF/BB-20171201 від 01.12.2017 року; коносамент № 4359-0177-771.018 від 01.12.2017 року; товарно-транспортні накладні №№ 3,4,5,6,7,8,9 від 18.04.2018 року; декларацію про походження товару № HLF/BB-20171201 від 01.12.2017 року; прайс-лист від 11.10.2017 року; зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; договір про надання послуг митного брокера; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару ПКМУ № 364 від 25.05.2016р. та інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими держ. за № 2313508 від 19.04.2018 р.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA100110/2018/310418 від 19.04.2018 року декларант надав наступні документи: пакувальний лист № HLF/BB-20171124 від 24.11.2017 року; інвойс № HLF/BB-20171124 від 24.11.2017 року; коносамент № 4359-0177-771.017 від 24.11.2017 року; товарно-транспортні накладні №№ 1,2 від 18.04.2018 року; декларацію про походження товару № HLF/BB-20171124 від 24.11.2017 року; прайс-лист від 11.10.2017 року; зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; договір про надання послуг митного брокера; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару ПКМУ № 364 від 25.05.2016 р. та інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими держ. за №2313508 від 19.04.2018 р.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA100110/2018/310804 від 23.04.2018 року декларант надав наступні документи: пакувальний лист № HLF/BB-20171118 від 18.11.2017 року; інвойс № HLF/BB-20171118 від 18.11.2017 року; коносамент № NBPE17110383 від 18.11.2017 року; товарно-транспортні накладні №№ 1,2,3,4,5 від 23.04.2018 року; декларацію про походження товару № HLF/BB-20171118 від 18.11.2017 року; прайс-лист від 03.11.2017 року; зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № HLF/BB-220417 від 22.04.2017 року; договір про надання послуг митного брокера; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару ПКМУ № 364 від 25.05.2016р. та інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими держ. за № 2313508 від 19.04.2018 р..

Під час здійснення Київською міською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, декларантом разом з митними деклараціями №UA100110/2018/310423 та №UA100110/2018/310418 від 19.04.2018 року, №UA100110/2018/310804 від 23.04.2018 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

23 квітня 2018 року Київською міською митницею ДФС було видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2018/00138 (а.с.64-65, 166), № UA100110/2018/00139 (а.с.63, 186) та № UA100110/2018/00141 (а.с.62, 206) та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100110/2018/000021/2 (а.с.70-71, 148-149), № UA100110/2018/000022/2 (а.с.68-69, 169-170) та № UA100110/2018/000023/2 (а.с.66-67, 189-190), у зв'язку з чим, митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Одеський апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно з ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачене ч. 5 ст. 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч. 3 ст. 53 МК України надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Таким чином, орган доходів і зборів має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що під час здійснення Митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, було встановлено, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

А саме, під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за електронними митними деклараціями, встановлено, що в наданих інвойсах від 18.11.2017 року №HLF/BB-20171118, від 24.11.2017 року №HLF/BB-20171124, від 01.12.2017 року №HLF/BB-20171201, вказано умови поставки CРТ-Київ, але, у пакувальних листах зазначені умови поставки СIF-Одеса.

Колегія суддів вважає, що такі наведені відповідачем розбіжності щодо умов поставки у наданих до митного оформлення документах не можуть являтися підставою для коригування митної вартості товарів, виходячи з наступного.

В матеріалах справи наявний лист HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD (Китай) від 23.04.2018 р., яким продавець пояснив, що мала місце технічна помилка, та вірним слід вважати СРТ-Київ, що відповідає зазначеному в інвойсах.

Разом з цим, на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) пакувального листа.

Пакувальний лист (англ. Packing List) - супровідний документ до вантажу, де дається перелік усіх видів, артикулів і сортів товарів, що перебувають у кожному товарному місці.

Затвердженої форми пакувального листа та вимог щодо його заповнення законодавством України та міжнародним законодавством не передбачено, з огляду на що жодна інформація, викладена в пакувальному листі не суперечить його суті та не може слугувати підставами для сумніву.

Крім цього, згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України пакувальний лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів та може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація.

Також колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача в спірних рішеннях на не включення декларантом до вартості товару, поставленого на умовах CIF, витрат на страхування та транспортування, та не надання декларантом страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме з: інвойсів, листа продавця, міжнародних товарно-транспортних накладних, митних декларацій та оскаржуваних рішень, умовами поставки товару є CPT, а згідно ІНКОТЕРМС-2010 за умовами поставки CPT витрати на страхування та транспортування несе продавець.

Щодо відсутності даних про витрати на пакування у наданих до митного оформлення документах, колегія суддів зазначає наступне.

В пункті 15 ПАКУВАННЯ Правил зазначено, що у більшості випадків сторони заздалегідь знають, яка упаковка необхідна для безпечного перевезення товару в місце призначення. Однак, через те, що обов'язки продавця упакувати товар можуть значно варіюватися залежно від засобу та тривалості планованого перевезення, було визнано за необхідне передбачити обов'язок продавця упакувати товар відповідно умовам транспортування, але тільки в тій мірі, в якій йому до укладення договору купівлі-продажу стали відомі обставини, пов'язані з транспортуванням (пор. з ст. ст. 35(1) і 35(2)(b) Конвенції ООН 1980 року про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (995_003 ), згідно яких товар, включаючи упаковку, повинен бути "придатний для будь-якої конкретної цілі, про яку продавцю було прямо чи посередньо повідомлено під час укладання договору, за винятком тих випадків, коли з обставин випливає, що покупець не покладався або що для нього було нерозумним покладатися на компетентність і судження продавця").

Вимагаючи від декларанта відомості про розмір понесених витрат на пакування, митний орган вважав, що вартість упаковки, вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням, мають бути включені до митної вартості товару.

Проте, за умовами поставки та змістом пред'явлених до декларування документів витрати на пакування товару включені до його вартості.

Отже, за умовами контракту, пакування не оплачується покупцем окремо від ціни товару та відповідальність за її якість покладена на продавця, а тому зауваження відповідача щодо відсутності у поданих позивачем до митного оформлення документах будь-якої інформації щодо включення/не включення складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів є неспроможними, з огляду на те, що у відповідача була наявна копія контракту.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що митним органом не враховані умови поставки товару, відповідно до яких пакування товару здійснюється за рахунок продавця, та надані до митного оформлення документи, з яких вбачається, що вартість упаковки входить до ціни товару. А тому, контролюючим органом не доведено, що вказані розбіжності якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

Крім цього, наведені митним органом розбіжності не узгоджуються із вимогами ч.3 ст.53 Митного кодексу України, оскільки безпосередньо не стосуються числових значень та не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Водночас, відповідно до положень МКУ контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється митним органом шляхом перевірки виключно числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Таким чином у поданих відповідачу для митного оформлення документах фактично не було ні розбіжностей, ні ознак підробки, а також вони містили всі відомості, що підтверджували числові значення ціни, що підлягає сплаті за поставлену продукцію, а означені відповідачем підстави ніяк не можна визначити як розбіжності, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 МК України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Отже, з вищенаведених норм права вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В постановах від 15.10.2013 р. у справі N 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі N 21-342а13 Верховний Суд України зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах від 30.01.2014 р. у справі N К/800/41272/13 та від 17.12.2013 р. у справі N К/800/28635/13, в яких Вищий адміністративний суд України зазначає, що аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Таким чином, причини неприйняття представлених документів на підтвердження митної вартості товарів є не обґрунтованими та відповідно у відповідача фактично були відсутні будь-які дійсні та об'єктивно визначені підстави для не визнання заявленою позивачем митної вартості поставлених товарів.

Верховний Суд України в постанові від 31.03.2015 р. по справі № 21-127а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Стаття 57 МКУ обумовлює методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервного.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України 2012 року підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

У постанові від 01.10.2013 р. у справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

В разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі № 815/2443/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 25 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.