Справа № 817/1627/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2018 року м. Рівне №817/1627/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій.

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Міністерства оборони України (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним пункт 27 рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, оформленого протоколом засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34; зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Ухвалою суду від 18.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.07.2018 підготовче засідання відкладено, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Рівненський обласний військовий комісаріат.

Ухвалою суду від 23.08.2018 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою суду від 27.08.2018 постановлено розглядати справу в порядку письмового провадження.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 17.04.2008 йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, а з 22.03.2017 ІІ групу інвалідності захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З квітня 2017 року ОСОБА_1 встановлено статус інваліда війни ІІ групи безтерміново та видано йому відповідне посвідчення. У січні 2018 року позивач звернувся до Володимирецького об`єднаного районного військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згодом позивач повторно звернувся з такою ж заявою до Міністерства оборони України, яке відмовило у виплаті такої допомоги з огляду на встановлення інвалідності позивачу понад 3-місячний термін після закінчення зборів. Позивач не погоджується з такою відмовою, оскільки вважає, що відповідно до частини другої пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Тому, позивач вважає, що має право на отримання допомоги з 22.03.2017 в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відтак, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 09.07.2018 подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що спеціальною правовою нормою в контексті даних правовідносин є пункт 6 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, відповідно до якого проміжок часу, у який виникає право військовослужбовців строкової військової служби та військовозобов`язаних на отримання одноразової грошової допомоги, визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. У разі встановлення інвалідності після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає. Як зазначає відповідач, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі строкової служби, відтак у ОСОБА_1 відсутні підстави для отримання допомоги.

Позивач 20.08.2018 подав до суду відповідь на відзив, де вказав, що на день його звернення з заявою про виплату допомоги діяв Порядок №975, відповідно до якого днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до законодавства право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності. Посилання відповідача на практику Верховного Суду, на думку позивача, є безпідставним, оскільки висновки у постановах від 26.06.2018 у справі №750/5074/17 та від 03.04.2018 у справі №750/5581/17 стосуються законодавства у період з 01.01.2007 по 01.01.2014. Тому, позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

13 вересня 2018 року ІНФОРМАЦІЯ_1 надав пояснення на адміністративний позов, де зазначив, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги належить до повноважень головного розпорядника коштів Міністерства оборони України. В лютому 2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача направила до Департаменту фінансів Міністерства оборони України документи заявника. 22 травня 2018 року на адресу Володимирецького об`єднаного районного комісаріату був направлений витяг з протоколу комісії Міністерства оборони України. Таким чином, як вказує ІНФОРМАЦІЯ_1 , він здійснив усі дії в межах його повноважень.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 у період з 08.06.1986 по 07.08.1986 брав участь у зборах як військовозобов`язаний у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_1 , довідкою військової частини НОМЕР_2 від 06.08.1993, архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №26446 від 22.08.2013 (а.с.10-12, 17).

З 17 квітня 2008 року позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання) (а.с.16, зворотня).

З 22 березня 2017 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК серія АВ №0749416 та експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 10.03.2017 (а.с.15-16).

18 січня 2018 року позивач звернувся до Володимирецького об`єднаного районного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Рівненським обласним військовим комісаріатом надано роз`яснення від 26.01.2018 №13/99 щодо відсутності у ОСОБА_1 права на отримання вказаної допомоги (а.с.81-82).

02 лютого 2018 року позивач звернувся до Володимирецького об`єднаного районного військового комісаріату з заявою про направлення документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України (а.с.83).

Відповідно до листа від 24.05.2018 №891 Володимирецький об`єднаний районний військовий комісаріат надіслав ОСОБА_1 копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум.

Згідно з пунктом 27 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум від 30.03.2018 №34, затвердженого Міністром оборони України 02.04.2018, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги рядовому в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 13.12.1983 звільнено зі строкової військової служби, 17.04.2008 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, 22.03.2017 визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки він брав участь у ліквідації наслідків аварії у 1986 році, тобто після звільнення його з військової служби як військовозобов`язаний, призваний на збори, а не як військовослужбовець. Оскільки інвалідність встановлено понад 3-місячний термін, тому одноразова грошова допомога не може бути призначена відповідно до підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.89).

Не погодившись з відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги початок 2018 року) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» .

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції, що діяла у січні 2018 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права на отримання допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, яка встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (довідка МСЕК серії АВ №0749416 від 31.03.2017). ІІІ група інвалідності, встановлена позивачу з 17.04.2008 внаслідок загального захворювання.

Тому, застосуванню підлягає законодавства на момент встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності (березень 2017 року) щодо військовозобов`язаних, які брали участь у зборах, а саме Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (надалі також - Порядок №975).

Так, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній на 01.01.2017, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

В контексті спірних правовідносин саме пункт 6 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги військовозобов`язаним, які призвані на спеціальні збори, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовозобов`язаний або резервіст, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

- визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період цих зборів;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після закінчення зборів.

Аналогічне правило закріплено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Так, відповідно до підпункту 3 пункту 6 вказаного Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, - у розмірі, кратному прожитковому мінімуму.

Таким чином, суд дійшов висновку, що пунктом 6 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції станом на 1 січня 2017 року) для військовозобов`язаних, яких було призвано на збори, встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовозобов`язаних на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження зборів або не пізніше ніж через три місяці після їх закінчення, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період виконання обов`язків військової служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців закінчення зборів, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовозобов`язаних не виникає.

Оскільки збори позивач проходив як військовозобов`язаний у 1986 році, а інвалідність встановлена позивачу за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у березні 2017 року, тобто більше ніж через 20 років після закінчення зборів, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Аналогічна позиція щодо застосовування норм законодавства у часових межах викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/17.

Доводи позивача спростовуються наявними матеріалами справи та нормами законодавства, які слід застосовувати у даних спірних правовідносинах. Позивач помилково трактує норми законодавства та не враховує, що в статті 16 Закону №2011-ХІІ в редакції на момент спірних правовідносин, є спеціальна норма, яка регулює порядок надання одноразової грошової допомоги саме для військовозобов`язаних, яких було призвано на збори, та якою визначено час настання інвалідності, що є безумовною умовою для виникнення права на отримання допомоги.

Граничний строк отримання інвалідності, яка б давала підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» сплинув після закінчення трьох місяців після закінчення зборів, оскільки позивачу як військовозобов`язаному, інвалідність встановлена значно пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, відтак, підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до вимог пункту 6 частини другої статті 16 Закону N2011-XII відсутні.

На думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивач суду не надав, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, місто Київ-168, 03168; ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2018 року.

Суддя Недашківська К.М.