Справа № 2040/5560/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

19 вересня 2018 р. справа №2040/5560/18

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001);

- скасувати рішення Індустріального об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова №109 від 02.05.2018 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789- XII від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001);

- зобов'язати Індустріальне об'єднане Управління пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати позивачу пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) з 24.04.2018 року, тобто з дати звернення, виходячи з розміру пенсії 90 відсотків від суми щомісячного заробітку без обмеження максимального розміру заробітку та пенсії відповідно до довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за класний чин, надбавка за вислугу років) від 29.03.2018 №18-136 та довідки про складові заробітної плати (надбавка за виконання особливо важливої роботи, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за службу на посадах слідчих, щомісячна премія, матеріальна допомога, надбавки та премії, які входять у відпускні, лікарняні, відрядження) від 29.03.2018 № 18-136.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру". Проте, рішенням від 02.05.2018 №109 відмовлено йому у призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для призначення такої пенсії відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", у діючій редакції. З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки, на думку позивача, останній набув право виходу на пенсію після набуття стажу роботи не менше 20 років, у т.ч. зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку, оскільки до позивача має бути застосована редакція Закону України "Про прокуратуру", що діяла на момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури, а саме 25.07.2000.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - начальника Індустріального ОУПФ України м. Харкова - ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача зазначила, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

В судове засідання позивач не прибув, про час дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому останній просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справи без участі позивача.

Представник відповідача - ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно з копією диплому серії ХА №13850909 від 29 червня 2000 ОСОБА_2 у 2000 році закінчив навчання за спеціальністю «правознавство» у Національній юридичній академії України ім. Я.Мудрого (а.с. 22-24).

Згідно відомостей, внесених до трудової книжки, ОСОБА_2 (а.с. 25-30):

- 25.07.2000 призначений на посаду слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова;

- 10.12.2003 переведений на посаду старшого слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова;

- 17.01.2005 призначений на посаду старшого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області;

- 03.10.2007 переведений на посаду слідчого в особливо - важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області;

- 15.07.2011 переведений на посаду слідчого в особливо - важливих справах відділу з розслідування злочинів щодо корупційних діянь управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Харківської області;

- 29.11.2012 призначений на посаду слідчого в особливо - важливих справах відділу розслідування корупційних кримінальних правопорушень управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Харківської області;

- 08.10.2013 призначений на посаду слідчого в особливо - важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Індустріального ОПФ України м. Харкова з заявою про призначення пенсії за вислугою років, згідно Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням від 02.05.2018 №109 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_2, посилаючись на положення ст. 86 Закону України "Про прокуратуру". Водночас, у вказаному рішенні зазначено, що на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до наданих документів, стаж ОСОБА_2 становив 20 років 1 місяць 5 днів, з яких на посадах слідчого 17 років 8 місяців 7 днів і 2 роки 1 місяць 4 місяці 28 днів залік в стаж навчання в юридичному вузі.

При цьому встановлено, що у період роботи позивача у в органах прокуратури частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789 (в редакції до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668), передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Частиною 5 цієї статті встановлювалося, що до 20 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, у тому числі стажистами та слідчими, на виборних посадах у державних органах, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися у прокуратуру, половина навчання у вищих навчальних закладах.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789- XII від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про вищу освіту», університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Таким чином, до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» зараховується, зокрема, половина строку навчання у вищому навчальному закладі, а саме в Національній юридичній академії України ім. Я.Мудрого, після навчання у якому позивач отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство».

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ, який чинний на час звернення заявника з заявою про призначення пенсії, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років не залежно від віку за наявності на день звернення (з 1 жовтня 2017 року по З0 вересня 2018 року) вислуги років не менше 23 років 6 місяців, у тому числі, стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців.

Відповідно до 6 абзацу частини 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується половина строку навчання вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

На час звернення до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до наданих документів стаж ОСОБА_2 становив 20 років 1 місяць 5 днів, з яких на посадах слідчого 17 років 8 місяців 7 днів і 2 роки 4 місяці 28 днів залік в стаж навчання в юридичному вузі.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, наявні підстави вважати, що стаж роботи позивача на посадах слідчого прокуратури є більше 17 років.

Суд зазначає, що право позивача на призначення та виплати пенсії, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що їх можна вважати "майном" у значені цього положення, отже, непризначення та невиплата пенсії є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні ЄСПЛ по справі "Сук проти України" від 10.03.2011 (за заявою №10972/05), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

В даному випадку є підстави стверджувати про наявність "законних сподівань", оскільки наявний стаж роботи позивача на посадах слідчого прокуратури передбачає право на призначення та виплату пенсії за вислугою років, а положення ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції закону від 14.10.2014, фактично звужує право позивача на призначення та виплату позивачу пенсії за вислугою років.

Водночас, суд зазначає, що друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", яке дозволяє позбавити майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію "законів" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки втручання у право позивача не може бути визнано таким, що відповідає закону.

Таким чином, суд вважає, що позивач мав "законні сподівання" на призначення та виплату пенсії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування рішення Індустріального об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова від 02.05.2018 №109 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років, підлягають задоволенню.

Водночас, задля відновлення порушеного права позивача в сфері пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) з 24.04.2018, виходячи з розміру пенсії 90 відсотків від суми щомісячного заробітку, без обмеження максимального розміру заробітку та пенсії, відповідно до довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за класний чин, надбавка за вислугу років) від 29.03.2018 №18-136 та довідки про складові заробітної плати (надбавка за виконання особливо важливої роботи, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за службу на посадах слідчих, щомісячна премія, матеріальна допомога, надбавки та премії, які входять у відпускні, лікарняні, відрядження) від 29.03.2018 № 18-136.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки в даному випадку належним способом захистом прав позивача є скасування рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років.

Таким чином, позов ОСОБА_2 про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, - підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 11.07.2018 №7 (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Індустріального об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова від 02.05.2018 №109 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане Управління пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) з 24.04.2018, виходячи з розміру пенсії 90 відсотків від суми щомісячного заробітку, без обмеження максимального розміру заробітку та пенсії, відповідно до довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за класний чин, надбавка за вислугу років) від 29.03.2018 №18-136 та довідки про складові заробітної плати (надбавка за виконання особливо важливої роботи, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за службу на посадах слідчих, щомісячна премія, матеріальна допомога, надбавки та премії, які входять у відпускні, лікарняні, відрядження) від 29.03.2018 № 18-136.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, поштовий індекс 61099, м. Харків, вул. Северина Потоцького, 8а,к.15) у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено 24 вересня 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.