Справа № 591/4062/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 591/4062/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Бондара В.О. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.07.2018, (суддя Сидоренко А.П., вул. Академічна, 13, м. Суми, Сумська, 40030, повний текст складено 17.07.18) по справі № 591/4062/18

за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3

про примусове видворення іноземця з України з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17.07.2018 задоволено адміністративний позов Сумського прикордонного загону (далі позивач) до громадянина ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 (далі відповідач), про примусово видворення з України громадянина ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3.

Примусово видворено з України громадянина ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 Рахма, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримано строком на шість місяців громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду в частині примусового видворення звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачем було порушено процедуру примусового видворення. З посиланням на ч.ч.1, 5 ст.26, ч.1 ст.30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства вказує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення, друга ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. При цьому, про ухилення від виконання рішення про примусове повернення можна стверджувати тільки після спливу терміну наданого йому для самостійного виїзду з країни, і за умови, якщо йому така можливість була фактично надана. Однак, відповідач не мав можливості оскаржити рішення про примусове повернення, а також можливості самостійно залишити територію України, оскільки останній 13.07.2018р. після затримання позбавлений волі на термін до 3 діб. Вказує, що позивач та суд першої інстанції не звернули уваги на обставини, за яких відповідач опинився на території України та причини відсутності у відповідача паспорту. При цьому, відповідач намагався пояснити, що позивача ввели в оману стосовно працевлаштування та забрали документи. Отже, в даному випадку, на думку відповідача, позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог.

Відповідач у надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13 липня 2018 року о 09 год. 20 хв. нарядом відділу прикордонної служби «Середина Буда» на території Старо-Гутської сільської ради, Середино-Будського району, Сумської області, в 10 км від лінії ДК після його незаконного перетинання в пішому порядку було затримано громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3, який здійснив незаконний перетин державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон з території Російської Федерації в Україну на напрямку Скрипкіно (РФ)- Білоусівка (України) у складі групи осіб із трьох громадян ОСОБА_1 ОСОБА_2,

13.07.2018 стосовно громадянина ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне затримання на термін до 3 діб у зв'язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

13.07.2018 позивачем складено протокол особистого огляду речей та вилучення речей і документів Моха ОСОБА_3.

Під час судового розгляду також встановлено, що начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ОСОБА_4 13 липня 2018 року, прийнято рішення, яке затверджене начальником Сумського прикордонного загону ОСОБА_5, про примусове повернення за межі України громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та зобовязано його покинути територію України у термін до 15 липня 2018 року (а.с. 13-14).

Відповідно до постанови Середино-Будського районного суду Сумської області від 16 липня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на три доби.

Вважаючи, що відповідач законних підстав перебувати на території України не має та підлягає видворенню з території України, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду частково не погоджується з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до ч. 2 ст. 14 вищезазначеного Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно до п. п. 2, 7, 10 Розділу І Загальних положень Інструкції Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, що затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 року, у цій Інструкції терміни "примусове повернення" та "примусове видворення" означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;

наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; &?р;…&?о;.

Як слідує із рішення начальника Сумського прикордонного загону про примусове повернення від 13.07.2018р., громадянина ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 зобовязано покинути територію України у термін до 15 липня 2018року.

Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3, у термін відведений для добровільного виконання рішення про примусове повернення, відбував покарання у вигляді адміністративного арешту та був позбавлений можливості в добровільному порядку покинути територію України, колегія суддів прийшла до висновку про передчасність позовних вимог про примусове видворення громадянина ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 і як наслідок відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що громадянину ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 було надано можливість покинути території України в термін до 15.07.2018, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки останній з 13.07.2018 відбував покарання у вигляді адміністративного арешту та був позбавлений можливості вільно розпоряджатися своїми діями. Тобто, причини невиконання відповідачем рішення про примусове повернення в установлений строк не можна вважати неповажними.

Посилання представника позивача на неможливість виконання відповідачем рішення про примусове повернення від 13.07.2018 в звязку з відсутності в останнього коштів, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

Щодо вимоги позивача про затримання громадянина ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

За приписами ч.1 ст.9 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

За визначенням ч. 14 статті 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 прибув в Україну в липні 2018 року, перетнувши кордон нелегально.

Таким чином, відповідачем вчинено порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців.

Частиною 16 статті 4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 15 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 15 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства вїзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок вїзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, та не заперечується відповідачем по справі, останній втратив оригінал паспортного документу.

Отже, у відповідача відсутній документ, що дає право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України.

Колегія суддів зазначає, що статтею 289 КАС України передбачено як окрему підставу затримання відсутність у іноземця документа, що дає право на виїзд з України.

Враховуючи викладене, вимоги про затримання відповідача строком на 6 місяців з метою його ідентифікації з поміщенням його до пункту тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про примусове видворення за межі території України громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 271, 272, 288, 308, 310, 312, 313, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.07.2018 по справі № 591/4062/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог про примусове видворення за межі території України Громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову Сумського прикордонного загону до Громадянина народної ОСОБА_1 ОСОБА_2 Моха ОСОБА_3 про примусове видворення за межі території України - відмовити.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.07.2018 по справі № 591/4062/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8