Справа № 806/2836/18
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Житомир справа № 806/2836/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо несвоєчасного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 29.03.2018 про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, що підтверджено листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яким відмовлено в наданні в оренду від 26.04.2018р. № Г-2678/0-2315/0/22-18 земельної ділянки, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.03.2018 він звернувся до відповідача з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. Листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.04.2018р № Г-2678/0-2315/0/22-18 відмовлено у наданні в оренду зазначеної земельної ділянки. Натомість, позивач вказує на те, що відповідач його клопотання не розглянув своєчасно, а саме: в двотижневий строк, чим, на думку позивача, порушив вимоги ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду надав клопотання про розгляд справи без технічного звукозапису. Проти позову заперечує в повному обсязі з мотивів, викладених у письмовому відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву зазначив, що вказане клопотання позивача від 26.03.2018 розглянуто. Позивачу відмовлено у передачі вказаної земельної ділянки в оренду, так як проект землеустрою на передачу вказаної земельної ділянки в оренду позивачем не розроблявся, про що його письмово повідомлено листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.04.2018р № Г-2678/0-2315/0/22-18 у місячний строк, не порушивши при цьому норми Земельного кодексу України. У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу просить відмовити, оскільки їх склад та розмір не підтверджені належними доказами, у договорі про правову допомогу не вказано конкретну справу, у якій вона надається. Крім того, відповідач відмічає, що позивач є особою яка звільнена від сплати судового збору, а отже ніяких витрат не поніс, тому задоволення вказаної вимоги позивача є недоцільним та необґрунтованим.

Керуючись приписами ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.03.2018 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням від 26.03.2018, в якому просив надати в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. До клопотання також додав: копію паспорта, копію ідентифікаційного коду.

Листом від 26.04.2018р № Г-2678/0-2315/0/22-18 позивача повідомлено, що його клопотання про надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння терміном на 49 років на території Брусилівського району Житомирської області, зокрема, щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, розглянуто. Відповідно до листа відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 17.04.2018 №36/309-18-0.22 вказаний у клопотанні проект землеустрою у відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не перебуває. Окрім того, відповідно до постанови КМУ від 07.06.2017 № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в користування (оренда, емфітевзис) у разі надходження заявок на отримання земельних ділянок для сінокосіння, випасання худоби, городництва повинні передавати в користування (оренда, емфітевзис) лише за результатами земельних торгів. Виходячи з наведеного, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило у задоволенні клопотання (а.с. 9).

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не своєчасного розгляду вказаного клопотання, чим порушено права та законні інтереси позивача, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частин другої та третьої статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

В розумінні вимог ст.93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами статей 123 та 124 цього ж Кодексу.

Як зазначено в частині другій статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Судом встановлено, що позивач 29.03.2018 року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням від 26.03.2018року про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. До такого клопотання додавалася: копія паспорта та копія ін.коду.

Як зазначено у відзиві на позов, відповідачем за результатами розгляду такого клопотання відмовлено у наданні позивачу в оренду вказаної земельної ділянки, про що повідомлено листом від 26.04.2018року. Відповідно до дослідженого судом вказаного листа підставою для відмови слугувала відсутність розробленого проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки саме в оренду позивачу строком на 49 років.

Таке рішення відповідача узгоджується із вимогами чинного земельного законодавства з огляду на наступне.

Безспірно, за приписами частини шостої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, до яких відноситься відповідач, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування .

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (частина десята статті 123 Земельного кодексу України).

За приписами ст.1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст.25 цього ж Закону види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою, окрім іншого відносяться:

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

В розумінні вимог ст.26 цього ж Закону органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі є самостійними замовниками відповідної документації із землеустрою.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду конкретній особі передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до свого клопотання від 26.03.2018 року жодного проекту землеустрою долучено не було.

Крім того, згідно листа Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 17.04.2018 року проекти землеустрою за клопотаннями позивача, в тому числі на спірну земельну ділянку, до відділу не подавалися.

Суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача, які наведені у відзиві на позовну заяву, що встановлення спірній земельній ділянці кадастрового номера зумовлено виключно проведеною інвентаризацією земельних ділянок.

Таким чином, відсутність проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 в оренду позивачу для сінокосіння виключає можливість прийняття відповідачем рішення про таку передачу в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо порушення відповідачем двотижневого строку при розгляді клопотання від 26.03.2018року.

Як встановлено судом, вказане клопотання надійшло 29.03.2018 року, до нього позивачем не долучалося жодних проектів землеустрою відносно бажаної земельної ділянки для її передачі в оренду для сінокосіння, а тому таке клопотання не підлягало розгляду відповідно до вимог ст.123 Земельного кодексу України, а підлягало розгляду за загальними правилами розгляду звернення особи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного земельного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

З огляду на вимоги ст.ст.139-143 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, які відносять до судових витрат відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 194, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, ) про визнання бездіяльності протиправною - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.А. Липа