Справа № 820/3753/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Сагайдак В.В.

25 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3753/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін : позивача - Демури І.Б., відповідача - Фіщук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (м. Харків) від 26.06.2018 (14:47 год., повний текст складено ) по справі № 820/3753/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маковій" (далі по тексту - ТОВ "Маковій", позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.01.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 по справі № 820/3753/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій" (64107, Харківська область, м. Первомайський, вул. Залізнична, буд. 76) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 09.01.2018 р., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій" () суму сплаченого судового збору у розмірі 1762.0 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 по справі № 820/3753/18 скасувати, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято ним правомірно на підставі акту камеральної перевірки, яким встановлено порушення позивачем терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України). Вказує, що положення п.120-1 ст.120-1 ПК України не містять виключень щодо застосування штрафних санкцій у разі несвоєчасної реєстрації податкової накладної, пов'язаної з виправленням помилок, а тому несвоєчасна реєстрація позивачем податкових накладних № 34/2 та № 35/2 від 31.12.2015 та розрахунків коригувань до них обґрунтовано потягла застосування штрафних санкцій. Також вважає, що позивач не вчинив жодних активних дій, спрямованих на своєчасну реєстрацію податкових накладних № 1 від 04.11.2016, № 3/2 від 04.11.2016, № 2 від 07.11.2016 та № 4/2 від 07.11.2016, у тому числі не звертався до суду щодо оскарження дій Лозівської ОДПІ в частині розірвання договору про визнання електронних документів, внаслідок чого відсутні підстави стверджувати, що ці податкові накладні зареєстровано в ЄРПН з порушенням встановленого законом терміну з вини контролюючого органу.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведена камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій" з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладених в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами перевірки складено акт від 24.11.2017 №21123/20-40-12-12-09/33816897, в якому зроблено висновок про те, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим порушено абз. 11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України. Відповідальність платника передбачена п. 120-2.1 ст. 120-2 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України. (а.с.18-20).

Позивачем були подані заперечення на акт перевірки та рішенням від 04.01.2018 висновки акту залишені без змін (а.с.23-25).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.01.2018, яким до ТОВ "Маковій" застосовано суму штрафу у розмірі 99913,84 грн. (а.с.21).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звертався до ДФС України зі скаргою від 29.01.2018 року.

Рішенням ДФС України від 28.03.2018 податкове повідомлення-рішення № від 09.01.2018 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с.26-27).

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності вини позивача в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних № 1 від 04.11.2016, № 3/2 від 04.11.2016, № 2 від 07.11.2016 та № 4/2 від 07.11.2016 та як наслідок - відсутності підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині. Також суд дійшов висновку про те, що помилково виписані податкові накладні та розрахунки до них не тягнуть жодних правових наслідків, а тому застосування до ТОВ «Маковій» штрафу за порушення граничних термінів реєстрації вказаних податкових накладних є необґрунтованим та незаконним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до норм пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Згідно з приписами підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є, серед іншого, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Таким чином, аналіз змісту вищенаведених норм дає підстави для висновку, що штрафні (фінансові) санкції, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, можуть бути застосовані лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов'язаний, відповідно до вимог ПК України, скласти та зареєструвати податкову накладну у зв'язку з настанням однієї з подій: постачання товарів/послуг або надходження коштів від покупця як авансу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Маковій" несвоєчасно здійснено реєстрацію наступних податкових накладних:

- №34/2 від 30.12.2015 р., дата реєстрації 15.01.2016 р., порушення терміну реєстрації, кількість діб - 1 доба;

- №35/2 від 30.12.2015 р., дата реєстрації 15.01.2016 р. порушення терміну реєстрації, кількість діб - 1 доба;

- №1 від 04.11.2016 р., дата реєстрації 30.12.2016 р., порушення терміну реєстрації, кількість діб - 41 доба;

- №3/2 від 04.11.2016 р., дата реєстрації 03.01.2017 р., порушення терміну реєстрації, кількість діб - 45 діб;

- №2 від 07.11.2016 р., дата реєстрації 30.12.2016 р., порушення терміну реєстрації, кількість діб - 38 діб;

- №4/2 від 07.11.2016 р., дата реєстрації 03.01.2017 р., порушення терміну реєстрації, кількість діб - 42 доби (а.с.19-20).

З матеріалів справи вбачається, що податкові накладні № 34/2 від 30.12.2015 року та № 35/2 від 30.12.2015 року були виписані бухгалтером ТОВ "МАКОВІЙ" помилково, оскільки не існувало підстав в розумінні п. 187.1 ст. 187 ПК України для їх складання, а саме: не існувало ані відвантаження, ані оплати товару.

Так, на запит ТОВ "МАКОВІЙ" - контрагентами ТОВ "ПХК "Ідеал" (а.с.120) та ТОВ "Компанія "Флора України" (а.с.121) були надані листи про те, що у зв'язку з тим, що податкові накладні № 34/2 та 35/2 від 30.12.2015 року відповідно до кожного контрагента є помилковими, їх було відкореговано відповідно до вимог податкового законодавства, у зв'язку з чим контрагентами було також зареєстровано вказані в позові розрахунки коригування.

Також контрагенти ТОВ "ПХК "Ідеал" та ТОВ "Компанія "Флора України" у своїх листах підтвердили, що жодних господарських операцій, які були б підставою для складання податкових накладних № 34/2 та 35/2 від 30.12.2015 року, між позивачем та вказаними контрагентами не здійснювалось.

При цьому, як вбачається з доданих до матеріалів справи на виконання умов договору поставки та на підставі платіжного доручення №210 від 30.12.2015 року, відповідно до якого ТОВ "ПХК "ІДЕАЛ" було внесено передплату згідно договору № 01/09-12 від 09.12.2015 року на загальну суму 1782000,00 грн., а ТОВ "МАКОВІЙ" було виписано правильну податкову накладну №27/2 від 30.12.2015 року, яку 12.01.2016 року було зареєстровано в ЄРПН, тобто в межах строку, визначеного ПК України, що не заперечується відповідачем та підтверджується квитанцією про реєстрацію.

Також, на виконання умов Договору та на підставі платіжного доручення № 157 від 30.12.2015 року, відповідно до якого ТОВ "Компанія "Флора України" було внесено оплату згідно договору № 01/23-12 від 23.12.2015 року на загальну суму 1211600,00 грн., ТОВ "МАКОВІЙ" було виписано правильну податкову накладну №32/2 від 30.12.2015 року, яку 14.01.2016 року було зареєстровано в ЄРПН, тобто в межах строку, визначеного ПК України, що не заперечується відповідачем та підтверджується квитанцією про реєстрацію.

У зв'язку з вищенаведеним ТОВ "МАКОВІЙ" було відкореговано податкові накладні № 34/2 та 35/2 від 30.12.2015 року як помилкові за допомогою складання та реєстрації відповідних розрахунків коригування кількісних та вартісних показників № 3 від 30.12.2015 до податкової накладної № 34/2 від 30.12.2015 та № 4 від 30.12.2015 до податкової накладної № 35/2 від 30.12.2015.

У листі Державної фіскальної служби України від 17.12.2015 №27026/6/99-99-19-03-02-15 "Щодо порядку виправлення помилок у випадку помилкового складання податкової накладної та реєстрації її в ЄРПН" зазначено, що у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг та реєстрації її в ЄРПН платник податку з метою виправлення допущеної помилки має право згідно з пунктом 192.1 статті 192 Кодексу скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної.

До податкової декларації з ПДВ вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Таким чином, у податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній та/або розрахунку коригування. Тому обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказані в помилковій (другій) податковій накладній та/або розрахунку коригування, не підлягають відображенню в декларації.

Враховуючи вищевикладене, оскільки у позивача був відсутній обов'язок скласти та зареєструвати податкові накладні № 34/2 та 35/2 від 30.12.2015 року, помилкове виписування останніх не тягне за собою жодних наслідків, які передбачені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій та, як наслідок, протиправність прийнятого ГУ ДФС у Харківській області податкового повідомлення-рішення № від 09.01.2018 року в цій частині.

Щодо порушення строку реєстрації податкових накладних №1 від 04.11.2016 року, № 3/2 від 04.11.2016 року, № 2 від 07.11.2016 року, № 4/2 від 07.11.2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у зв'язку з закінченням строку дії сертифікату на головного бухгалтера ТОВ «Маковій» 03.11.2017 за допомогою програми Меdос було надіслано повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису, проте було отримано відмову з посиланням на те, що "місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру".

Однак, позивач місця реєстрації не змінював та фактично знаходиться за юридичною адресою, протилежного відповідачем в ході розгляду справи не доведено.

В подальшому ТОВ "Маковій" було отримано передплату від покупця ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "СЛОБОДА", на яку за правилами першої події потрібно було виписати та зареєструвати податкову накладну.

18.11.2016 позивачем було відправлено на реєстрацію податкову накладну №1 від 04.11.2016 (обсяг постачання без ПДВ на загальну суму 148750,00 грн.), що підтверджується квитанцією № 1, згідно якої документ не прийнято, виявлені помилки : порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме, можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності.

Податкову накладну № 2 від 07.11.2016 (обсяг постачання без ПДВ на загальну суму 252274,25 грн.) ТОВ «Маковій» було відправлено на реєстрацію 18.11.2016, на що було отримано аналогічну відповідь про неприйняття документу, як і щодо реєстрації податкової накладної №1 від 04.11.2016 року.

При цьому жодних повідомлень про розірвання договору про визнання електронної звітності від Первомайського відділення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області не надходило.

Слід відмітити, що Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010, не встановлено такої підстави для відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування, як «не укладено договір про визнання електронної звітності».

З метою подачі документів в електронному вигляді, позивачем 05.12.2016 відправлено договір про визнання електронних документів, на що отримано відповідь "Помилка - договір не прийнято. Діє Договір про визнання електронних документів від 04.07.2016 №04072016".

У зв'язку із обставинами, що виникли, ТОВ "МАКОВІЙ" було відправлено договір про визнання електронних документів: 1) 06.12.2016, який було отримано ДФС України 06.12.2016 об 11:07, 2) 06.12.2016, який було отримано ДФС України 06.12.2016 о 15:52, 3) 08.12.2016, який було отримано ДФС України 08.12.2016 об 11:40, 4) 12.12.2016, який було отримано ДФС України 12.12.2016 об 11:44, 5) 21.12.2016, який було отримано ДФС України 21.12.2016 об 11:34, 6) 26.12.2016, який було отримано ДФС України 26.12.2016 об 11:20, 7) 27.12.2016, який було отримано ДФС України 27.12.2016 об 11:31, на що отримано однакову відповідь про неприйняття документу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що лише 28.12.2016 ДФС України було прийнято договір про визнання електронних документів ТОВ "МАКОВІЙ".

Фактичних обставин, які зумовили відповідача діяти у вищевказаний спосіб та узгоджувалися з приписами ПК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, відповідачем не наведено.

Таким чином, у період з 03 листопада 2016 року по 27 грудня 2016 року ТОВ «Маковій» було позбавлено можливості здійснити реєстрацію податкових накладних внаслідок протиправних дій контролюючого органу, а саме необґрунтованого неприйняття договору про визнання електронних документів.

Колегією суддів з'ясовано, що фактично податкові накладні № 1 від 04.11.2016, № 3/2 від 04.11.2016 є однією податковою накладною, складеною щодо одної господарської операції, як і податкові накладні № 2 від 07.11.2016, № 4/2 від 07.11.2016, які також є однією податковою накладною, складеною щодо одної господарської операції. В номерах податкових накладних за № 1 та № 2 було помилково не зазначено в порядковому номері після «/» код виду діяльності, що передбачає спеціальний режим оподаткування, а саме: для ТОВ «МАКОВІЙ» - «2», у зв'язку з чим після усунення перешкод в реєстрації податкових накладних та поданні електронної звітності - 03.01.2017 на реєстрацію до ЄРПН було надіслано податкові накладні за № 3/2 від 04.11.2017 та 4/2 від 07.11.2017 відповідно.

Відповідно до пункту 109.1 ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Беручи до уваги, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації ТОВ «Маковій» податкових накладних відбулось з вини контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за спірним податковим повідомленням-рішенням.

Вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.05.2018 по справі № 810/1952/17, 01.08.2018 по справі № 826/20506/15.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 09.01.2018, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 по справі № 820/3753/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 25.09.2018.