Справа № 1740/2191/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2018 року м. Рівне №1740/2191/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Рожко З.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління ДФС у Рівненській області, про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 23.06.2017 №193915-13 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінного від земельної ділянки по об'єктах нежилої нерухомості із застосуванням ставки податку, встановленої рішенням Дубровицької міської ради від 04.02.2016 за №82 на загальну суму 13052,10грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при нарахуванні зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки фіскальним органом застосовано ставку в розмірі 27,56грн., що відповідає розрахунку ставки затвердженого рішенням Дубровицької міської ради від 04.02.2016 №82 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.01.2015 року №947 "Про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки"», а саме 2 % від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 за 1м.кв., яка могла застосовуватись лише починаючи із 2017 року та при умові відповідності цієї мінімальної заробітної плати її розміру встановленому на 01.01.2017. При нарахуванні податкового зобовязання з даного податку за 2016 рік фіскальний орган зобовязаний був застосувати ставку в розмірі 6,89 грн. розраховану за розрахунком ставки затвердженого рішенням місцевого органу самоврядування від 27.01.2015 за №947, а саме 0,5% від мінімальної заробітної плати на початок звітного, податкового періоду з врахуванням Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», за яким мінімальна заробітна плата із вересня 2015 становила 1378грн. та яка не змінилася 01.01.2016. Податок повинен був становити 4350,69грн. Рішення про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки прийнято Дубровицькою міською радою 27.01.2015 за №947, за яким ставка податку на нерухомість відмінна від земельної ділянки становила 0,5% мінімальної заробітної плати на 01 січня поточного (звітного) періоду, ніким не скасоване. Дане рішення прийнято поза шестимісячним терміном до початку 2015 року. Таким чином, виходячи із приписів пп.12.3.4 п.12.3 та п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України, дія саме цього рішення місцевої ради розповсюджується на 2016 рік. Рішення від 04.02.2016 за №82 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27 січня 2015 року №947 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки"» теж прийнято поза межами шестимісячного терміну для застосування його на 2016 рік. За таких обставин, відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 та п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України, ставки податку за цим рішенням можуть застосовуватись лише, починаючи із наступного бюджетного періоду, тобто з 01.01.2017. Мінімальна заробітна плата становила на 01.01.2016 - 1378грн. Враховуючи дану мінімальну заробітну плату та ставку податку, встановлену рішенням Дубровицької міської ради від 27.01.2015 за №947 в розмірі 0,5% від мінімальної заробітної плати (6,89грн.), площу нежитлового приміщення (631,45м.кв.), сума податку повинна становити 4350,69грн., а не 17402,76грн. За наведених обставин, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області, позов не визнав, подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що у власності позивача перебуває нежитлова будівля, будівля складу мінеральних добрив площею 631,45кв.м. Розрахунок податкового зобов'язання на нерухоме майно проводився наступним чином: мінімальна заробітна плата на 01.01.2016 становила 1378грн. Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлені рішенням Дубровицької міської ради від 04.02.2016 за №82 «Про внесення змін до рішення міської раді від 27 січня 2015 року №947 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне ви земельної ділянки"». Згідно з даним рішенням ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлова нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за 1 квадратний метр бази оподаткування в розмірі: 2 відсотка від розміру мінімальної зарплати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - для об'єктів нежитлової нерухомості, крім господарських будівель. Відповідно: (2%* 1378)* 631,45 = 17402,76грн. Звітним податковим періодом щодо спірного податкового повідомлення-рішення від 23.06.2017 №193915-13 є 2016 рік. Відповідач зазначає, що 24.12.2015 прийнятий ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» №909-VIII, який набув чинності з 01.01.2016. ОСОБА_3 не був визнаний неконституційним, а отже підлягає застосуванню з моменту набрання чинності. Відповідно до п.4 та п.7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №909-VIII, встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України. На підставі вищенаведеного, твердження позивача щодо неправомірності застосування рішення Дубровицької міської ради від 04.02.2016 за №82 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27 січня 2015 року №947 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки"» є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач подав відповідь на відзив в якому вказує, що відзив відповідача не ґрунтується на нормах прямої дії Конституції України та їм суперечить, зокрема, що змін та будь-яких застережень до самого Податкового кодексу України стосовно призупинення його імперативних норм на 2016 рік внесено не було. Крім того, вказує, що висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №803/1307/17 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки у вказаній постанові відсутні доводи та аргументи, викладені позивачем у даному спорі.

Письмових заперечень на відповідь на відзив відповідач не подавав.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін 19.09.2018.

Позивач в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, про причини неприбуття суд не повідомив.

Згідно з частинами 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 КАС України, та потреба заслухати свідка чи експерта відсутні, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, зясувавши обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_2, відповідно до Договору купівлі-продажу від 18.09.2008, є власником нежитлової будівлі складу мінеральних добрив за адресою: Рівненська обл., Дубровицький р-н., м. Дубровиця, вул. Гагаріна, буд.88, загальною площею 1962,9 кв.м.

У звязку з чим, Головним Управлінням ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від 23.06.2017 №193915-13, якими позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в розмірі 17402,76грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області від 27.01.2015 №947 встановлений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Дубровиця. Зокрема, для інших будівель (приміщень), як типу обєктів нежитлової нерухомості, якою володіє позивач, встановлена ставка податку на нерухоме майно у розмірі 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року.

Рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області від 04.02.2016 №82 внесені зміни до рішення від 27.01.2015 №947, а саме змінена ставка податку для обєктів нежитлової нерухомості, яка встановлена у розмірі 2 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду.

Спірним питанням між сторонами у даних правовідносинах є питання розміру ставки податку на нерухоме майно для обєктів нежитлової нерухомості, який повинен застосовуватися у 2016 році.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

З 01 січня 2015 набрав чинності ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Як передбачено підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 2017 рік), ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, законодавець встановив чіткий строк до якого органами місцевого самоврядування необхідно прийняти рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішення Дубровицької міської ради Рівненської області від 04.02.2016 №82 прийнято поза межами цього строку.

Однак, пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», установлено що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Отже, у 2016 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, а, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Доводи позивача про те, що у підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України Законом України від 24.12.2015№909-VIII не внесені зміни, є помилковими, оскільки вказану норму податкового законодавства слід застосовувати в сукупності із вимогами, зазначеними у Перехідних та Прикінцевих положень Закону №909-VIII.

Окрім того, підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від наявності рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №803/1307/17 (К/9901/927/17).

Щодо мотивації у рішенні суду кожного аргументу, наведеного учасником справи, то суд зауважує, що дійсно, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 246 КАС України, у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Однак, суд звертає увагу на те, що вказане вище не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» №63566/00 від 18.07.2006).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення, субєкт владних повноважень діяв правомірно, в межах та спосіб визначений законом, а тому адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Судові витрати на користь позивача в порядку ст.139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 23 червня 2017 року №193915-13 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінного від земельної ділянки по об'єктах нежилої нерухомості на суму 13052,10грн. відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (34100, Рівненська обл., м. Дубровиця, вул. Шевченка, буд.67а, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ).

Повний текст рішення складений 20 вересня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.