Справа № 826/16959/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 вересня 2018 року

Київ

справа №826/16959/16

касаційне провадження №К/9901/56350/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 у справі №826/16959/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Асторг" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Асторг" у листопаді 2016 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.07.2016 № та рішення про опис майна в податкову заставу від 21.09.2016 №17492-17, визнання незаконними дії відповідача щодо винесення податкової вимоги від 01.07.2016 №17492-17 та прийняття рішення від 21.09.2016 №17492-17 про опис майна в податкову заставу.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 11.04.2018 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 №, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10% від суми несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних/розрахунків, що становить 59491,86грн., скасував рішення про опис майна у податкову заставу від 21.09.2016 №17492-17. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 04.07.2018 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2018 залишив без змін.

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві 16.07.2018 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема статтей 120, 200 Податкового кодексу України, та процесуального права.

Верховний Суд ухвалою від 06.08.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на надання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог ухвали від 06.08.2018 скаржником надано суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №826/16959/16 є вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.07.2016 №, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10% від суми несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних/розрахунків, що становить 59491,86грн., та рішення про опис майна в податкову заставу від 21.09.2016 №17492-17, визнання незаконними дії відповідача щодо винесення податкової вимоги від 01.07.2016 №17492-17 та прийняття рішення від 21.09.2016 №17492-17 про опис майна в податкову заставу.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги частково, виходили з того, що позивачем не заперечується факт порушення ним граничного терміну реєстрації податкової накладної за березень 2016 року, однак наголошується на обставинах, які не з вини останнього перешкоджали здійснити таку реєстрацію у встановлений законом строк. Позивачем надано копію довідки Печерського УП ГУ НП у м.Києві від 11.04.2016 №2451/1/125/52-2016, згідно з якою ОСОБА_2 09.04.2016 зверталась до Печерського УП ГУ НП у м.Києві із заявою про те, що 08.04.2016 при подачі звітності до Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві виявлено, що невідомі особи шахрайським шляхом, а саме: підробивши документи, заволоділи ТОВ «ТД «Асторг», котре належить ОСОБА_2 У вказаній довідці зазначено, що повідомлення було зареєстровано у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення Печерського УП ГУ НП у м. Києві за №16612 від 09.04.2016 та у подальшому відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002709 від 09.04.2016 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України.

Отже, вказане, свідчить про відсутність у позивача технічної можливості для своєчасної реєстрації податкових накладних у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, з урахуванням того, що останнім якнайшвидше вчинено дії для відновлення технічної можливості електронного обміну документами з контролюючим органом.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2018 у справі щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 01.07.2016 №, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10% від суми несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних/розрахунків, що становить 59491,86грн., та рішення про опис майна в податкову заставу від 21.09.2016 №17492-17, визнання незаконними дії відповідача щодо винесення податкової вимоги від 01.07.2016 №17492-17 та прийняття рішення від 21.09.2016 №17492-17 про опис майна в податкову заставу, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 у справі №826/16959/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Асторг" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.Я.Олендер