Справа № 815/2989/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2989/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Поварчук В.В.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Король Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії щодо виплати пенсії в належному розмірі,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати мені нарахованої пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в належному розмірі за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити мені виплату нарахованої пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" та деяких інших осіб" за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року в повному нарахованому в цьому періоді розмірі без обмежень максімальним розміром з урахуванням фактично отриманою сумою пенсії за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Позов вмотивовано наступним.

З 01 січня 2012 року набрала чинності постанова КМУ від 28 грудня 2011 р. №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», якою передбачено збільшення розміру пенсії інвалідам війни на 25 відсотків.

Відповідно до цієї постанови відповідач, починаючи з 2012 року, перераховував загальний розмір пенсії з урахуванням 25 відсоткового збільшення розміру основної пенсії (10563,02 грн.), що становить 2640,76 грн.

Отже, починаючи з січня 2012 року до 31 грудня 2017 року, відповідач щомісячно обраховував загальний розмір пенсії з урахуванням таких складових:

основної пенсії в розмірі 10563, 02 грн.

цільової грошової допомоги в розмірі 50 грн.

25 відсоткового збільшення пенсії відповідно до Постанови №1381 в сталому розмірі 2640,76 грн.

40 процентного підвищення, розмір якого залежав від розміру прожиткового мінімуму на момент перерахунку.

Як вбачається із доданих розрахунків пенсій загальний розмір нарахованої пенсії становив: з 01.01 2012 р. -13582.58 грн., з 01.12 2013 р. -13633, 38 грн., з 01.07. 2014 р.-13633,38 грн. та з 01.10.2017 р.-13834,58 грн.

Щодо розміру виплаченої пенсії з 01 січня 2012 року

Із вищезазначених розрахунків пенсії вбачається, що відповідач виплачував пенсію в початковому розмірі 10918,62 грн.

Таким чином, відповідач в період з моменту призначення по 31 грудня 2017 року обмежив виплату пенсії максимальним розміром в 10918,62 грн., не зважаючи на її нарахування на протязі цього періоду в розмірі більшому ніж 13 тисяч.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 "У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої етапі 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, зокрема: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Свої висновки Конституційний Суд України обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою етапі 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення, тобто, з 20.12.2016 р.

Виходячи із зазначеного, в період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року не існувало жодних законодавчих обмежень щодо максимального розміру пенсій.

Тому відповідач в період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року повинен був виплачувати пенсію в повному нарахованому в цьому періоді розмірі без обмежень.

Щодо обмеження максимального розміру пенсії в 2017 році

Відповідно до Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій етапі 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Отже, як вбачається із ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на протязі 2017 року існували обмеження максимального розміру пенсії: в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, норма якої визнана неконституційною та втратила чинність з 20 грудня 2016 року.

Виходячи із зазначеного, на протязі 2017 року не існувало жодних законодавчих обмежень щодо максимального розміру пенсії.

Тому відповідач на протязі 2017 року повинен був виплачувати пенсію в повному нарахованому на протязі року розмірі без обмежень.

У підсумку, відповідач повинен був виплачувати пенсію з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року в повному нарахованому в цьому періоді розмірі без обмежень

Позивач вважає дії відповідача в обмеженні виплати пенсії максимальним розміром в 10918.62 грн. в період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року протиправними та такими, що порушують його право на пенсію в належному розмірі.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 22.06.2018 року.

Ухвалою суду від 11.07.2018 року розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання на 21.08.2018 року.

17.07.2018 року за вхід. №20666/18 канцелярією суду зареєстрований відзив на позов, який подано представником відповідача у строк, встановлений судом (ухвала отримана відповідачем 02.07.2018 року).

Відзив обґрунтовано наступним.

Частиною 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

20.12.2016 Конституційним Судом України у справі №7-рп/2016 прийнято рішення, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (д урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідна норма є проявом конституційного принципу, передбаченого ст. 58 Конституції України, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Керуючись наведеними вище конституційними положеннями, відповідач зазначає, що Рішення КСУ від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016 не має зворотної дії в часі, а тому не може поширюватися на спірні правовідносини, які виникли до ухвалення такого Рішення.

Також,в подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ (далі - Закон № 1774) внесені зміни до частини 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262, відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Таким чином, Рішення КСУ від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016, як акт офіційного тлумачення права, не може застосовуватися до правової норми, описаної в такому Рішенні як неконституційна , якщо ця норма в подальшому була змінена чи виключена повністю.

Важливим є той факт, що положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом від 06.12.2016 №1774-VІІ на теперішній час не було визнано неконституційним.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Верховного Суду від 03.04.2018 по справі №361/4922/17 (номер в ЄДРСР 73194582), де Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про те, що норми законодавства стосовно обмеження максимального розміру пенсії (зокрема, Закон №1774) на момент розгляду даної справи були чинними, неконституційними не визнавались, а тому підлягають застосуванню всіма юридичними та фізичними особами.

Додатково відповідач зазначає, що позивач не звертався до головного управління із заявою про перерахунок за спірний період часу, а саме: з 20.12.2016 по 31.12.2017. Таким чином, Позивачем не було реалізовано право на отримання відповіді головного управління разом з роз'ясненням щодо перерахунку його пенсії.

У результаті, дії головного управління щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром є правомірними та реалізовані в межах діючого законодавства України.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ВИСНОВКИ СУДУ.

Конституція України

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про судоустрій та статус суддів" визначає основні завдання діяльності Верховного Суду як найвищого органу у системі судоустрою України, а саме: забезпечення сталості та єдності судової практики.

Статтею 242 КАСУ визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду щодо спірних правовідносин висловлені у Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 року по справі №361/4922/17.

«З положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №1801-VIII від 21 грудня 2016 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року вбачається, що при призначенні пенсії протягом 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремих категорій осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) збережено на рівні 2016 року 10740 грн. Цей розмір не переглядається і у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму з 01 травня і з 01 грудня 2017 року…

Норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії були чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 06 березня 2017 року в справі № 490/5309/16-а, Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 183/342/17.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, правомірно дійшов до висновку, що законні підстави для виплати позивачці пенсії в більшому, ніж обмеженому розмірі - відсутні.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Airey v. Ireland № 6289/73). Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" (Kjartan Аsundsson v. Iceland № 60669/00). Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Суд Європейського Союзу у справі «Флоруску та інші» про співвідношення права власності й заходів жорсткої економії, прийнятими Румунією з метою реалізації умов, виконання яких вимагалося від Європейського Союзу у рамках надання фінансової допомоги від Європейського Союзу цій державі-члену визнав, що необхідність раціоналізації державних витрат у винятковому контексті світової фінансово-економічної кризи є законною підставою для обмеження здійснення права власності (Eugenia Florescu and Others № C-258/14). Таким чином, Суд Європейського Союзу прямо послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іонель Панфіл проти Румунії» (Ionel Panfile v. Romania № 13902/11).

При вирішенні спірних правовідносин колегія суддів також врахувала правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні "Великода проти України" (№ 43331/12), в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічний висновок зроблений в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011)».

Досліджуючи доводи відповідача суд дійшов висновку, що вони цілком відповідають правовій позиції Верховного Суду у спірних правовідносинах, а тому є обґрунтованими та такими, що підлягають врахуванню.

Разом з цим, доводи позивача не спростовують вказану позицію. Фактично підставою для подання адміністративного позову стало спірне, на думку позивача, застосування законів і їх дія у часі. Однак, вказане питання вирішено Верховним Судом.

З огляду на прецедентну практику ЄСПЛ, вмотивовувати - наводити аргументи, докази, які пояснюють, виправдовують певні дії, вчинки тощо або доводять їх необхідність. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його прийняття.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Відповідно до прецедентного права Суду, рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обов'язку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа «Гарсія Руїз проти Іспанії» § 26).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 7, 14, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії щодо виплати пенсії в належному розмірі відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: 65038, АДРЕСА_1, РНОКПО НОМЕР_1, телефон: НОМЕР_2

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, , факс: 728-36-53, ,

Головуючий суддя Потоцька Н.В.