Справа № 826/19242/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 вересня 2018 року

Київ

справа №826/19242/16

касаційне провадження №К/9901/61037/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 у справі №826/19242/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» у грудні 2016 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії. До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 25.04.2018 позовні вимоги задовольнив частково. Скасував наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.05.2016 № 855 "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині застосування спеціальної санкції до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ОЙЛ ГРУП". У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 18.07.2018 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 залишив без змін.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України 06.09.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків», статті 520 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування підстав для поновлення строку касаційного оскарження відповідач вказує на наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав, передбачених статтями 44, 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з касаційною скаргою), щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку в установлені процесуальним законом строки.

Верховний Суд ухвалою від 29.08.2018 повернув вперше подану касаційну скаргу відповідачу на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки додана до касаційної скарги відповідачем копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження представника на здійснення від імені скаржника його процесуальних прав та обов'язків.

При зверненні із касаційною скаргою вдруге 06.09.2018 відповідачем долучено до касаційної скарги документ, який належним чином підтверджує повноваження особи, якою підписано касаційну скаргу, на представництво скаржника.

Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що відповідачем вчинено дії з метою здійснення касаційного оскарження судових рішень у найкоротші строки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави пропуску відповідачем строку на касаційне оскарження є поважними, у зв'язку з чим такий строк підлягає поновленню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №826/19242/16 є вимоги про визнання нечинним наказу від 20.05.2016 №855 в частині застосування до нього спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування ЗЕД на території України та зобов'язати відповідача скасувати дію спеціальної санкції, застосованої вказаним наказом.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги частково, виходили з того, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 у справі №903/917/16, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 12.02.2016 №.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що відповідно до договору про переведення боргу від 08.10.2014 компанія "SPANTON INVESTMENT LIMITED" перевела свої зобов'язання за договором комісії від 28.03.2011 в сумі 24176103,39 доларів США на компанію "THORNBY TRADING LIMITED", у зв'язку з чим дебіторська заборгованість компанії "SPANTON INVESTMENT LIMITED" перед позивачем була погашена в повному обсязі. Зважаючи на наявність взаємної заборгованості між позивачем та компанією "THORNBY TRADING LIMITED", так як позивач мав зобов'язання перед компанією "THORNBY TRADING LIMITED" на суму 24176967,90 доларів США за Угодою про позику в іноземній валюті від 22.04.2011 №22-04-11, між ними був укладений договір від 27.10.2014 року про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в сумі 24176 103,39 доларів США.

Суди встановили, залік однорідних вимог, виконання зобов'язань, а також виникнення таких обставин до закінчення визначеного в статті 1 Закону "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" терміну, тому резидент не може нести відповідальність, передбачену статтею 4 цього Закону. Також судами встановлено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем строків розрахунків в іноземній валюті за Договором комісії від 28.03.2011 не знайшли свого підтвердження, на підставі чого податкове повідомлення-рішення від 12.02.2016 № про нарахування позивачу суми грошового зобов'язання 41508689,67грн. за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності скасовано.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 у справі щодо визнання нечинним наказу від 20.05.2016 № 855 в частині застосування до нього спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування ЗЕД на території України та зобов'язати відповідача скасувати дію спеціальної санкції, застосованої вказаним наказом, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 332, статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Поновити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України пропущений з поважних підстав строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 у справі №826/19242/16.

2. Відмовити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 у справі №826/19242/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

3. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк