Справа № 820/4637/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

19 вересня 2018 р. справа №820/4637/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Ткаченко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови і розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 013329 від 06.02.20184;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок № 021205 від 22.12.2017/№ 021205 від 22.12.2017 (оновлений) плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 22.12.2017 № 021205.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з акту від 22.12.2017 позивачу стало відомо, що 22.12.2017 державним інспектором Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, на підставі направлення на перевірку від 15.12.2017 №011013, проведено перевірку (а/д М-06 Київ-Чоп 86 км) транспортного засобу марки ДАФ номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 перебуває у власності позивача, за кермом перебував ОСОБА_4, за результатами якої зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з внутрішніх вантажних перевезень небезпечного вантажу ТТН №12709 від 22.12.2017, порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". На підставі висновків перевірки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу. З вказаною постановою позивач не погоджується, посилаючись на те, що позивач є лише власником вказаного автотранспорту, який був переданий орендареві на підставі договору оренди.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Ткаченко Л.М. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначила, що договір оренди не є належним доказом використання транспортного засобу саме орендарем та потребує детального вивчення та підтвердження іншими документами.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Ткаченко Л.М. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмовому відзиву на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.17).

Судом встановлено, що фахівцями Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом автомобільної дороги а/д М06 «Київ-ЧОП», 89 км.

В ході проведеної перевірки водієм транспортного засобу ОСОБА_4 надано посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, зокрема, свідоцтво про реєстрацію сідлового тягача марки DAF модель FТ 95 ХF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 (а.с.25-26).

За результатами вказаної рейдової перевірки складено акт від 22.12.2017 №021205, в якому зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з внутрішніх вантажних перевезень небезпечного вантажу згідно ТТН від 22.12.2017 №12709, через що порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, під час вказаної перевірки визначено, що транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, перебуває у власності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, додатком до акту перевірки є розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 22.12.2017 №021505 в розмірі 226,2 євро (а.с.23). Також в ході судового розгляду встановлено, що Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області також було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 22.12.2017 №021505 (оновлений) в розмірі 226,2 євро (а.с.24), який фактично є ідентичний попередньому, проте, без визначення прізвища, ім'я, по - батькові водія.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.02.2018 №013329, якою застосовано до позивача штраф у розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішенням позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність, прийнятої постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 06.02.2018 №013329, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

Розпорядженням КМУ № 1378-р від 16.12.2015 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

З огляду на викладене, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до товарно-транспортного накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 22.12.2017 №12709 маса дизельного палива Євро сорту Е, що перевозилось, становить 32, 083 тонн.

Як вбачається з довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 22.12.2017 №021205, а також з акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.12.2017 №021205, фактична маса вантажу становить 45,47 тонн, при максимально дозволеній масі для такого типу транспортного засобу - 40 тонн (а.с.52-53).

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992, зокрема, п.п. 5 п. 4 зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31 Порядку № 879.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа -підприємець з 28.04.2017, основним видом економічної діяльності є надання в оренду вантажних автомобілів, що підтверджується Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17).

Судом встановлено, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавця) та ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД» (орендаря), укладено договір оренди автомобіля від 01.11.2017. Відповідно до п.п. 1.1 вказаного договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування транспортні засоби автомобіль марки ДАФ спеціалізований вантажний сідловий тягач, р/н НОМЕР_1. Згідно п.п. 1.3 вказаного договору, об'єкт оренди переходить в користування орендаря з моменту підписання сторонами цього договору. Відповідно до п.п. 6.1 вказаного договору, договір є укладеним з моменту його підписання сторонами та дає протягом 6 (шести) місяців з моменту його підписання(п.6.1 договору).

Згідно зі ст.3 Закону України "Про автомобільний транспорт" цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності. Які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

З огляду на абз.18 ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, плата за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується відносно автомобільних перевізників, якими є фізичні або юридичні особи, що здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому законодавець не пов'язує настання відповідної адміністративно-господарської відповідальності із фактом перебування транспортного засобу у власності відповідної фізичної чи юридичної особи.

Таким чином, позивач є власником вказаного транспортного засобу та не є автомобільним перевізником, в розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт". Відтак, адміністративно - господарські санкції за порушення законодавства про автомобільний транспорт мають бути застосовані до орендаря транспортного засобу та не можуть бути застосовано до позивача.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Як встановлено ч. 4 ст. 217 Господарського кодексу України, господарські санкції застосовуються у встановленому законом по рядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 238 Господарського кодексу України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

До адміністративно-господарських санкцій належить й адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

З огляду на наведене, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин відповідно є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Суд зазначає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що транспортні засоби позивачем передано в оренду іншій юридичній особі на підставі договору, на час проведення перевірок та виявлення порушень позивач не мав статусу перевізника.

З огляду на викладене, суб'єктом владних повноважень до відповідальності, передбаченої Законом України «Про автомобільний транспорт», притягнуто іншу особу, а саме особу, яка в силу викладених вище обставин об'єктивно не могла допустити порушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 9); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 4 ст. 90).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу від 06.02.2018 № 013329, а також розрахунок від 22.12.2017 № 021205/від 22.12.2017 №021205 (оновлений) плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 22.12.2017 №021205 є необґрунтованими, через що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанови і розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 12.06.2018 №53 (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови і розрахунку - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 06.02.2018 № 013329.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок від 22.12.2017 № 021205/від 22.12.2017 №021205 (оновлений) плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 22.12.2017 №021205.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.