Справа № 2040/6787/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
25 вересня 2018 р. Справа № 2040/6787/18
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (Балаклійський відділ), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії;
- зобовязати Балаклійський відділ Зміївського обєднаного управління Пенсійного фонду України поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії, сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з 01.06.2017, а також звернути постанову суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням №198824. Раніше позивач був зареєстрований та постійно проживав в м. Хрустальний (колишня назва м. Красний луч) Луганської області, де перебував на обліку у пенсійному фонді та отримував пенсію. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції у місті, де мешкав позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, внаслідок чого за рекомендаціями Міністерства соціальної політики України, позивач звернувся із заявою про взяття на облік та нарахування пенсії до відповідача. На підставі зазначеного відповідач нараховував позивачу пенсійне забезпечення, однак, починаючи з червня 2017 року безпідставно припинив нарахування пенсії позивачу. ОСОБА_1 ніякої інформації щодо прийняття рішення про припинення пенсії не надходило від відповідача. Таким чином відповідачем порушено права позивачки, та позбавлено єдиного джерела для існування.
Позивач не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Відповідачем надано відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволені позову зазначивши, що позивачу включно по 31.12.2017 нараховано та виплачено пенсію. Рішенням №183134 позивачу припинено виплату пенсії з 01.01.2018, як особі, яка фактично не проживає на території Балаклійського району Харківської області, із заявою про поновлення виплати пенсії не зверталася, а отже відсутні підстави для задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням №198824. (а.с. 13)
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.11.2016 № НОМЕР_2. (а.с.12) Попереднім місцем проживання позивача є м. Красний Луч Луганської області. Внаслідок проведення АТО позивач був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Посилаючись на положення Постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції" №637 від 05.11.2014р. (в редакції від 05.11.2014р, яка діяла на момент набуття позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи), позивач звернувся до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (Балаклійський відділ), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
На підставі заяви позивача про взяття на облік Балаклійським відділом Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області нараховувались пенсійні виплати включно по травень 2017. Однак, як вказує позивач, починаючи з червня 2017 року, виплати припинено.
Як зазначає ОСОБА_1, з телефонної розмови з працівником відповідача йому стало відомо, що виплати пенсії припинено у зв'язку з відсутністю його за фактичним місцем проживання (перебування), тобто за порушення обов'язкової вимоги для отримання соціальних послуг відповідно ст.7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VІІ від 20.10.2014р. Жодного повідомлення чи рішення про припинення виплати пенсії позивач не отримував. Відповідач вказує, що пенсія за віком ОСОБА_1 нарахована та виплачена до 31.12.2017 (довідка від 25.09.2018), а вже з 01.01.2018 рішенням №183134 позивачу припинено виплату пенсії з 01.01.2018, як особі, яка фактично не проживає на території Балаклійського району Харківської області.
По суті спірних відносин суд зазначає наступне.
Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 р. №1706-VII врегульований статус внутрішньо переміщених осіб, відповідно ст.7 Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VI та включають таки випадки для припинення пенсії: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Будь-яких інших підстав для припинення виплати пенсії не передбачено, а тому посилання відповідача, що Балаклійським відділом Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області припинено виплату пенсії позивачу на підставі того, що позивач не знаходився за фактичним місцем проживання (перебування) є не законним та таким, що суперечить чинному законодавству України.
Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.
Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014.
Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Красний Луч (Луганська обл.).
Судом встановлено, що рішення Балаклійським відділом Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про зупинення з 01.01.2018 виплати пенсії позивачу, відповідачем відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не приймалось.
Проте, відповідачем до суду надано доказ того, що за частину спірного періоду, а саме з 01.06.2017 по 31.12.2017 ОСОБА_1 пенсію було нараховано та виплачено (довідка від 25.09.2018).
Таким чином, позовні вимоги, в частині визнання протиправною бездіяльності та зобовязання Балаклійського відділу Зміївського обєднаного управління Пенсійного фонду України поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії, сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії саме з 01.06.2017 по 31.12.2017 включно, задоволенню не підлягають
Стосовно іншої частини спірного періоду, а саме з 01.01.2018, суд зазначає, що за відсутності факту прийняття відповідного рішення (прийнятого у відповідності до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії з 01.01.2018. А отже рішення про припинення позивачу виплати пенсії з 01.01.2018 є протиправним, та прийнятим не на підставі та не у спосіб визначений чинним законодавством.
Разом з цим, враховуючи висновки суду про протиправність припинення виплати пенсії позивачу суд, з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1 вважає за необхідне зобов'язати Балаклійський відділ Зміївського обєднаного управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити пенсію позивачці з 01.01.2018.
Доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 суду не надано, жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.
Відповідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України" зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров'я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст.1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
Як зазначено в п. 333 цього рішення: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявну протиправну бездіяльність відповідача та відсутність у відповідача правових підстав для припинення виплати позивачу з 01.01.2018, пенсії з підстави відсутності його за фактичним місцем проживання (перебування).
Відповідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
З огляду на те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Пунктом 1 ч.1 ст.371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2,3,6,8, 242, 243, 245, 246, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (Балаклійський відділ) щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії з 01.01.2018.
Зобовязати Балаклійський відділ Зміївського обєднаного управління Пенсійного фонду України поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії, сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з 01.01.2018.
Звернути до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2018.

Суддя В.В. Сагайдак