Справа № 817/1292/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2018 року м. РівнеСправа №817/1292/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку підготовчого провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації
про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинення певних дій, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі - УПСЗН Сарненської РДА) про визнання протиправним рішення щодо припинення призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям;

зобов'язання вчинення дій:

щодо включення до складу сім'ї отримувачів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям ОСОБА_2;

щодо нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.03.2018 по 31.08.2018;

стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00грн.;

визнання порушень ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року);

постановлення окремої ухвали щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.04.2018 УПСЗН Сарненської РДА сім'ї позивача було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім'ї. Однак, всупереч вимогам законодавства така допомога призначена лише на один місяць. При цьому, повідомленням УПСЗН Сарненської РДА від 03.05.2018 за №291 повідомлено позивача про те, що з 01.04.2018 припинено призначення вказаної допомоги з підстав виявленням навмисно поданих недостовірних відомостей чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру. Зазначає, що його донька, ОСОБА_3, будучи зарахованою курсантом до Національної академії внутрішніх справ у період з 15.08.2017 по 20.08.2018 проходила курс молодого бійця. Про те, що вона отримувала ці кошти його сім'я не знали, а тому в декларацію про доходи за період з 28.02.2017 по 31.08.2017 вказану суму коштів не зазначали. Стверджує, що отримана донькою сума грошового забезпечення 120,77грн. не вплинула на право сім'ї позивача на отримання зазначеної вище допомоги. Крім того, вважає, що дії працівників відповідача щодо невключення до складу сім'ї ОСОБА_2 є протиправними та такими, що завдали сім'ї моральної шкоди.

Ухвалою суду від 04.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що 30.03.2018 уповноваженим представником сім'ї ОСОБА_4 було подано заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченої сім'ї. 18.04.2018 сім'ї ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім'ї з 01.03.2018 по 31.03.2018. Разом з тим, надано строк для подання додаткових документів. Однак, 18.04.2018 виявлено навмисно подані уповноваженим представником сім'ї ОСОБА_4 недостовірні відомості, у зв'язку з чим прийнято відповідне рішення про припинення призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.04.2018. Вказував, що до складу сім'ї для одержання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні. Зазначає, що Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям не передбачено здійснення повідомлення уповноваженого представника сім'ї про призначення соціальної допомоги. Наголошує, що моральна шкода, яку позивач просить стягнути на його користь, є необґрунтованою.

Ухвалою суду від 31.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.03.2018 ОСОБА_4 звернулася до УПСЗН Сарненської РДА із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, відповідно до якої просила призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї. У заяві зазначено, що до неї відповідно до законодавства додано 11 документів на 13 аркушах. Заява також містить записи, що заяву та документи на 15 аркушах прийнято відповідальною особою 30.03.2018, зареєстровано під №03/16-1-7 (а.а.с.38-39).

18.04.2018 УПСЗН Сарненської РДА прийнято рішення за реєстраційним номером 1732 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї на уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_4 на період з 01.03.2018 по 31.03.2018 включно (а.с.42).

Разом з тим, 18.04.2018, на підставі п.12 Порядку про призначення і виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, УПСЗН Сарненської РДА прийнято рішення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.04.2018 у зв'язку з виявленням навмисно поданих недостовірних відомостей чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру (а.с.43), про що заявника повідомлено повідомленням від 03.05.2018 №291 (а.с.13).

Вважаючи таке рішення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 01.06.2000 №1768-ІІІ (далі - Закон №1768-ІІІ), державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа. Малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Згідно з абз.6 ст.1 Закону №1768-ІІІ, середньомісячний сукупний доход сім'ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги. До сукупного доходу сім'ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення.

Відповідно до ч.1-2 ст.4 Закону №1768-ІІІ, заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

Частиною 3 статті 4 Закону №1768-ІІІ встановлено, що до заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї. До складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II груп або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одиноким інвалідом I групи і здійснює догляд за ним; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї (ч.7 ст.4 Закону №1768-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №1768-ІІІ, державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2018, на підставі заяви ОСОБА_4 від 30.03.2018 №03/16-1-732 (а.а.с.38-39), УПСЗН Сарненської РДА прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї за №1732 (а.с.42), згідно з яким вказана допомога призначена на період з 01.03.2018 по 31.03.2018 включно у розмірі 1106,96грн. Розрахунок державної соціальної допомоги проведений на склад сім'ї: ОСОБА_4 (заявник); ОСОБА_1 (чоловік); ОСОБА_3 (дочка); ОСОБА_5 (син).

У зв'язку з чим державна соціальна допомога сім'ї ОСОБА_4 призначена всупереч ч.1 ст.6 Закону №1768-ІІІ лише на один місяць відповідач у відзиві не зазначає. Натомість зазначає, що УПСЗН Сарненської РДА отримано всі документи, відповідно до поданої заяви.

Крім того, до складу малозабезпеченої сім'ї не включено доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи викладене, суд, на виконання принципу адміністративного судочинства щодо офіційного з'ясування всіх обставин у справі (п.4 ч.3 КАС України), вважає за необхідне перевірити процедуру призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1768-ІІІ, розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

Частиною 4 статті 5 Закону №1768-ІІІ передбачено, що для кожної дитини (крім дитини-інваліда), яка входить до складу малозабезпеченої сім'ї, рівень забезпечення прожиткового мінімуму збільшується на 10 відсотків, а для кожної дитини-інваліда, яка входить до складу малозабезпеченої сім'ї, для кожної дитини, яка утримується матір'ю (батьком, усиновителем), що не перебуває у шлюбі, і запис про батька (матір) цієї дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться в установленому порядку за вказівкою матері (батька), для кожної дитини, в якої один або обоє батьків є інвалідами I або II групи, - на 20 відсотків.

Розмір державної соціальної допомоги збільшується на кожну дитину віком до 13 років на 250 гривень, на кожну дитину віком від 13 до 18 років - на 500 гривень (ч.6 ст.5 Закону №1768-ІІІ).

Відповідач вважає, що відсутні підстави включати до складу малозабезпеченої сім'ї позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки остання навчається в Національній академії Служби безпеки України та перебуває на повному державному утриманні.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача та вважає за необхідне зазначити, що Законом №1768-ІІІ не визначено поняття - "повне державне утримання" та "повне державне забезпечення".

Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005 №2342-IV (далі - Закон №2342-IV), державним утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа - є повне забезпечення відповідно до державних соціальних стандартів матеріальними та грошовими ресурсами дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа для задоволення їх життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності.

Статтею 4 Закону №2342-IV визначено, що заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачено, що повне державне утримання включає забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, особи з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, учнів та студентів, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків, що зараховуються на повне державне утримання та протягом усього періоду навчання, включаючи вихідні, святкові дні й дні канікул, забезпечуються безоплатним харчуванням, житлом, одягом, взуттям, м'яким інвентарем, предметами першої потреби.

Юридичне визначення соціальних категорій дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначено ст.1 Закону №2342-IV.

Так, дитина-сирота це дитина, в якої померли чи загинули батьки; діти, позбавлені батьківського піклування - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти.

Абзацом 20 статті 1 Закону №2342-IV передбачено, що державне утримання дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа - повне забезпечення відповідно до державних соціальних стандартів матеріальними та грошовими ресурсами дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа для задоволення їх життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності.

Згідно з ч.4 ст.4 №2342-IV, державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються щодо:

мінімального матеріального забезпечення, витрат на харчування, одяг та взуття;

житлового забезпечення на рівні, не нижчому за встановлені у Житловому кодексі Української РСР нормативи;

житлового забезпечення таких дітей після завершення їх виховання в різних формах влаштування після досягнення ними 18-річного віку, якщо вони не мають свого житла відповідно до житлових нормативів або мають житло з характеристиками, нижчими за встановлені житлові нормативи;

мінімального стандарту щодо забезпечення гарантованого першого робочого місця, яке не може бути змінено за бажанням роботодавця протягом трьох років з моменту початку такої роботи, а в разі неможливості надання такого робочого місця - встановлення грошової компенсації на цей період, яка виплачується особі з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

мінімального стандарту разової державної фінансової допомоги при закінченні такими дітьми виховного, навчального закладу чи при закінченні перебування таких дітей у різних формах влаштування після досягнення ними 18-річного віку;

мінімального стандарту щомісячного утримання таких дітей та осіб із їх числа за умови навчання їх у вищих навчальних закладах до досягнення ними 23-річного віку або до закінчення відповідних навчальних закладів;

мінімального стандарту медичного обслуговування;

мінімального стандарту забезпечення таких дітей іграшками, що сприяють розвитку, спортивним інвентарем, газетами і журналами відповідно дитячого, юнацького, загальнопізнавального та виховного спрямування;

мінімального стандарту забезпечення дитини до надання їй статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування;

мінімального стандарту грошового забезпечення батьків-вихователів, прийомних батьків.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші додаткові мінімальні соціальні стандарти, нормативи споживання та нормативи забезпечення для дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 №1060-ХІІ, для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків, створюються школи-інтернати, дитячі будинки, в тому числі сімейного типу, з повним державним утриманням.

Постановою Кабінету України від 18.08.1994 №565 "Про порядок повного державного утримання та забезпечення учнів державних професійних навчально-виховних закладів безкоштовним харчуванням і стипендією" встановлено, що учні державних професійних навчально-виховних закладів: із числа дітей-сиріт, дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей, які потребують особливих умов виховання, перебувають на повному утриманні держави: забезпечуються стипендією, житлом, харчуванням, одягом, побутовими речами, предметами особистої гігієни, а також грошовими виплатами відповідно до чинного законодавства; із числа дітей-напівсиріт, із малозабезпечених сімей та із числа дітей, які проживають у відриві від батьків, забезпечуються безкоштовним триразовим харчуванням і стипендією, а учні, які проживають у сім'ях (за винятком вищезгаданих), - безкоштовним одноразовим харчуванням і стипендією.

На підставі аналізу наведених вище правових норм суд дійшов висновку, що на повному державному утриманні перебувають діти - сироти, позбавлені батьківського піклування, які навчаються в усіх типах шкіл - інтернатів. Повне державне утримання передбачає забезпечення вихованців протягом усього періоду навчання, включаючи вихідні, святкові дні, дні канікул, безоплатним харчуванням, житлом, взуттям, м'яким інвентарем, предметами першої потреби.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 протягом навчального процесу в Національній академії Служби безпеки України перебуває на повному державному утриманні.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_2 проходить військову службу (навчання) в Національній академії СБ України (а.с.14), суд враховує, що згідно з п. 65 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, затвердженим Указом Президента України від 07.11.2001 №1053/2001, забезпечення курсантів (слухачів) грошовим утриманням, харчуванням, обмундируванням і житлом здійснюється відповідно до законодавства.

Відповідно до пп.5.9 п. 5 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та питань Європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 №486/202/524/455/3370 "Про затвердження Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 лютого 2002 р. за №112/6400, до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять: грошове забезпечення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби.

Таким чином, грошове забезпечення усіх військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, включається до сукупного доходу сімей (одержувачів) соціальних виплат, тому такі військовослужбовці включаються до складу сім'ї одержувачів таких виплат.

Разом з тим, в силу вимог Закону №1768-ІІІ та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 24.02.2003 №250 (далі - Порядок №250), повноваження визначити право сім'ї на допомогу та прийняти рішення з цього питання належить відповідним органам праці та соціального захисту населення, що є дискреційними повноваженнями такого органу.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження (ч.9 ст.4 Закону №1768-ІІІ, п.9 Порядку №250).

Враховуючи те, що для кожної дитини, яка входить до складу малозабезпеченої сім'ї, встановлюється рівень забезпечення прожитковим мінімумом та відсоткове його збільшення, що прямо впливає на розмір державної соціальної допомоги такої сім'ї, то не включення до її складу інших членів сім'ї, зазначених у заяві про призначення такої допомоги, має бути також обґрунтоване у рішенні про призначення державної соціальної допомоги органом праці та соціального захисту населення.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї від 18.04.2018 за №1732 не містить вмотивованої відмови включити до складу малозабезпеченої сім'ї ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення УПСЗН Сарненської РДА 18.04.2018 за №1732 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї в частині призначення такої допомоги до 31.03.2018 (лише на місяць) та в частині невключення до складу сім'ї ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання соціальної допомоги, не відповідає критеріям правомірності, прийняте без урахування всіх обставин справи, а відтак є неправомірним та порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси сім'ї позивача ОСОБА_1 на отримання державної соціальної допомоги.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи виклад позовних вимог та встановлений в ході судового розгляду факт протиправності рішення УПСЗН Сарненської РДА 18.04.2018 за №1732 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї в частині призначення такої допомоги до 31.03.2018 (лише на місяць) та в частині невключення до складу сім'ї ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання соціальної допомоги, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати таке рішення в зазначених частинах.

Щодо визнання протиправним рішення про припинення призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.7 Закону №1768-ІІІ, якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Пунктом 12 Порядку №250 визначено, що у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Відповідно п.25 Порядку №250, виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення; у разі переїзду сім'ї в іншу місцевість та настання обставин, що унеможливлюють виплату соціальної допомоги (зокрема, смерть одинокої особи), - з місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зміни; за заявою уповноваженого представника сім'ї - з місяця, що настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою.

Згідно п.28 Порядку №250, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що виплата соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям припиняється у разі, коли уповноважений представник малозабезпеченої сім'ї при зверненні до відповідного державного органу із заявою про надання державної соціальної допомоги навмисно подав недостовірні відомості або приховав відомості при призначенні зазначеної допомоги та визначенні її розміру.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2018, на підставі п.12 Порядку №250, УПСЗН Сарненської РДА прийнято рішення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї ОСОБА_1 з 01.04.2018 у зв'язку з виявленням навмисно поданих недостовірних відомостей чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру (а.с.43), про що заявника повідомлено повідомленням від 03.05.2018 №291 (а.с.13). Разом з тим, вказане рішення не містить мотивів його прийняття та роз'яснення порядку його оскарження, що суперечить вимогам Закону №1768-ІІІ та Порядку №250.

Разом з тим, у відзиві відповідач посилається на те, що ОСОБА_4, при зверненні до УПСЗН Сарненської РДА з метою призначення допомоги малозабезпеченим сім'ям, навмисно подала недостовірні відомості про доходи та майно, що стало підставою для прийняття оспорюваного рішення.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 04.04.2018 УПСЗН Сарненської РДА до Національної академії внутрішніх справ надіслано запит №01/5-03-1436. У відповіді на вказаний запит від 06.04.2018 №46/2402 академією повідомлено, що ОСОБА_3 захована на навчання наказом від 23.07.2017 №114 о/с з 14.08.2017 (а.с.40). Разом з тим, надано довідку про доходи ОСОБА_3 за серпень 2017 року (а.с.41), згідно з якою їй, як курсанту, нараховано грошове забезпечення за період з 14.08.2017 по 31.08.2017 в сумі 120,77грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, його донька, ОСОБА_3, будучи зарахованою курсантом до Національної академії внутрішніх справ у період з 15.08.2017 по 20.08.2018 проходила курс молодого бійця. Про те, що вона отримувала ці кошти він та його дружина не знали, а тому в декларацію про доходи за період з 28.02.2017 по 31.08.2017 вказану суму коштів не зазначали.

Так, у матеріалах справи відсутні жодні докази того, що позивач та ОСОБА_4 при поданні декларації про доходи та майновий стан, діяли із умислом при поданні недостовірних відомостей, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям, яку отримувала ОСОБА_4 було єдиним джерелом доходів, а отриманого ОСОБА_3 грошового забезпечення в сумі 120,77грн. за проходження курсу молодого бійця в Національній академії внутрішніх справ жодним чином не вплинула на право сім'ї позивача на отримання зазначеної вище допомоги.

Відповідно до Порядку №250, контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів.

Перевірка щодо правильності та повноти інформації, що надавалась ОСОБА_4 у вересні 2017 року управління було проведено у березні 2018 року, тобто майновий стан сім'ї, який міг вплинути на отримання даного виду допомоги у вересні 2017 року не перевірявся.

Акт про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником, у матеріалах справи відсутній.

При цьому, приймаючи рішення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям відповідач вказує лише на навмисне подання недостовірних відомостей, проте не зазначає в чому полягає такий умисел, адже отриманий донькою позивача дохід в сумі 120,77грн. впливав не на право заявника на державну соціальну допомогу, а на розмір такої допомоги.

Слід зазначити, що пунктом 28 Порядку №250 передбачено застосування органом соціального захисту населення альтернативні заходи реагування, якщо сім'єю подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, зокрема: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Крім того, стаття 46 Конституції України гарантує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 48 Конституції України гарантує, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Враховуючи викладене, суд вважає, що припиняючи виплату ОСОБА_4, яка має на утриманні трьох дітей та чоловіка інваліда, державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї із 01.04.2018, відповідач поставив сім'ю позивача в умови скрутного матеріального становища, яке унеможливлює нормальне існування людини.

Поряд з цим, оспорюване рішення було прийняте відповідачем в той же день, що і рішення про призначення такої допомоги - 18.04.2018, а надіслане заявнику лише 03.05.2018.

З огляду на викладене, оспорюване рішення підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо включення до складу сім'ї отримувачів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям ОСОБА_2 та щодо нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.03.2018 по 31.08.2018, суд зазначає наступне.

Як згадувалося судом раніше, в силу вимог Закону №1768-ІІІ та Порядку №250 повноваження визначити право сім'ї на допомогу та прийняти рішення з цього питання належить відповідним органам праці та соціального захисту населення, що є дискреційними повноваженнями такого органу.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).

З огляду на те, що 18.04.2018 при призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї ОСОБА_1 до складу такої сім'ї не включена його донька ОСОБА_2, а сама допомога всупереч вимогам Закону №1768-ІІІ призначена лише на один місяць, суд вважає за необхідне зобов'язати УПСЗН Сарненської РДА розглянути питання щодо включення до складу сім'ї ОСОБА_1 - отримувачів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, ОСОБА_2 та щодо нарахування такої допомоги з 01.03.2018 по 31.08.2018 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00грн., суд зазначає слідуюче.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 постанови).

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди та не обґрунтував її заявленого розміру, а також на підтвердження причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною йому моральною шкодою (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань тощо).

З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до положень ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позовна вимога про визнання порушення прав позивача не підлягає задоволенню, оскільки вона не має самостійного характеру та фактично охоплюється позовною вимогою про визнання рішення протиправним. При цьому, оцінюючи правомірність поведінки відповідача у спірних правовідносинах, суд встановив факт порушення законних прав та інтересів позивача, що дало підстави для висновку про протиправність оскарженого рішення. Суд вважає, що задоволення позову в частині вимог про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії в повній мірі матиме наслідком відновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та не потребує інших способів судового захисту.

Разом з тим, суд, враховуючи положення ч.2 ст.249 КАС України, не вбачає необхідності для постановлення окремої ухвали відносно відповідача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї від 18.04.2018 №1732 в частині призначення такої допомоги до 31.03.2018.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї від 18.04.2018 №1732 в частині невключення до складу малозабезпеченої сім'ї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, для отримання соціальної допомоги.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації від 18.04.2018 про припинення призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, призначеної на підставі заяви ОСОБА_4 від 30.03.2018 №03/16-1-732.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вул.Демократична, 46, м.Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34502; ідентифікаційний код 03195398) розглянути питання про включення до складу сім'ї ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 34533; ідентифікаційний код НОМЕР_1) - отримувачів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вул.Демократична, 46, м.Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34502; ідентифікаційний код 03195398) розглянути питання про нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за період з 01.03.2018 по 31.08.2018, призначеної сім'ї ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 34533; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на підставі рішення від 18.04.2018 №1732, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.