Справа № 813/2434/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2434/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Модрицької сільської ради та зобовязати вчинити дії,-

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами :

- визнати протиправним та скасувати рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 291 XVI сесії VII скликання від 16 лютого 2018 року, яким учаснику антитерористичної операції ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в с. Модричі орієнтовною площею 0,12 га.;

- зобов'язати Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області виділити учаснику антитерористичної операції ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дізнавшись, з офіційного сайту головного управління Держгеокадастру у Львівській області, що на території Модрицької сільської ради є зарезервовані земельні ділянки, передбачені для надання учасникам антитерористичної операції позивач двічі подав до Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області заяву про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.12 га.

Вказує, що на чергових сесіях Модрицької сільської ради більшістю голосів депутатів сільської ради дані заяви не розглядались, а у листах Модрицької сільської рад| причиною відмови позивачу у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та надання дозволу на складання проекту відведенн земельної ділянки у власність стало посилання відповідача на велику кількість заяв від учасників АТО місцевих жителів, пільговиків різних груп та наявність черги.

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач звернувся до Модрицьої сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд від 16.11.2015 року №241. Заява позивача розглянута на черговій сесії Модрицької сільської ради і 16 лютого 2018 року прийнято рішення №291 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Суд заслухав вступне слово позивача, дослідив подані позивачем докази та

встановив:

ОСОБА_1 подав до Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області заяву про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.12 га у задоволенні якої відповідачем відмовлено.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2018 року визнано протиправною бездіяльність Модрицької сільської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.04.2016 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,12 га та зобов'язано Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії раніше подану заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована на території Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області для індивідуального будівництва та прийняти з цього питання законне рішення.

На підставі прийнятого рішення Головним державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №442/7669/17 від 03.03.2018 року про зобовязання Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії раніше подану заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована на території Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області для індивідуального будівництва та прийняти з цього питання законне рішення.

Відповідач, на виконання вимог постанови Дрогобицького міськрайонного суду щодо вирішення питання про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою Рішенням від 16.02.2018р. №291 Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відмовив позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Модричі, орієнтовною площею 0,1200 га.

Державним виконавцем 21.05.2018 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки 26.04.2018 року за вх.. № 3606 надійшло повідомлення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області про те, що 16.02.2018 року на черговій сесії Модрицької сільської ради ролзглядуто заяву ОСОБА_3 та прийнято рішення №291 Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки .

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням відповідача звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Згідно з п. б ст. 12 Земельного кодексу України передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 2 статті 3 Конституції України передбачає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі ст.146 Конституції України.

Відповідно до ст.25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, за результатами розгляду відповідної заяви громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Разом з цим, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що Рішенням XVI сесії VІІ скликання Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 16.02.2018 року за №291 відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зі змісту оскаржуваного рішення судом встановлено, що у такому не наведено жодних підстав для відмови позивачеві у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,1200 га на в с. Модричі, вказана відмова невмотивована та не містить посилання на норми законодавства, що свідчить про формальний розгляд заяви позивача.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені положення норм Земельного кодексу України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов'язують прийняти рішення, а також визначають підстави, з яких може бути прийняте рішення про відмову.

Однак, в даному випадку вимоги Земельного кодексу України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні Модрицькою сільською радою дотримано не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв без дотриманням вимог Конституції та законів України, а відтак позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Модрицької сільської ради №291 XVI сесії VІІ скликання від 16.02.2018 року Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_3 належить задовольнити.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу належного урядування, який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, п. 120, Онер'їлдіз проти Туреччини, п. 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, п. 74, від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер'їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Водночас, щодо позовної вимоги про зобовязання Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області виділити учаснику антитерористичної операції ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

В Рекомендаціях Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати на себе функції іншого субєкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого субєкта та зобовязувати його невідкладно приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Зважаючи на пункт 3 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейським судом з прав людини складено позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх обєктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки (CASE OF DRUЋSTEVNН ZБLOЋNA PRIA AND OTHERS v. THE CZECH REPUBLIC); п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі Брайєн проти Обєднаного Королівства (CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM); п. 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 4 рішення Європейської комісії з прав людини щодо прийнятності від 8 березня 1994 року у справі ISKCON та 8 інших проти Обєднаного Королівства (ISKCON and 8 Others against the United Kingdom); п. 47-56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі Путтер проти Болгарії (CASE OF PUTTER v. BULGARIA).

Враховуючи зазначене, позовна вимога шляхом зобовязання Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області виділити учаснику антитерористичної операції ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку субєкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обовязковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи вищевказане, з метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати Модрицьку Сільську раду вирішити питання про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Модричі орієнтовною площею 0,12 га, з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 19, 20, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 291 XVI сесії VII скликання від 16 лютого 2018 року «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_1.

3. Зобовязати Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області (вул.. Шкільна, 53, с. Модричі, Дрогобицький район, Львівської області, 82186; ) вирішити питання про надання дозволу ОСОБА_1 (вул. Малоголосківська, 8д/66, м. Львів, 79020; РНОКПП НОМЕР_1; 21.08.1970 р.н.) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в с. Модричі орієнтовною площею 0,12 га, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Судові витрати з сторін не стягуються.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24.09.2018 року.

Суддя Коморний О.І.