Справа № 553/4209/15-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2018 року

Київ

справа №553/4209/15-а

адміністративне провадження №К/9901/6883/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 553/4209/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та встановлення судового контролю за виконанням постанови суду,

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2016 року (у складі судді Чистик І.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року (в складі колегії суддів Сіренко О.І., Спаскіна О.А., Любчич Л.В.),

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_2 в особі представника позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду, в якій просила:

- визнати протиправним перерахунок пенсії ОСОБА_2, здійснений Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області на підставі розпорядження від 09 червня 2016 року № 137225, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2015 року в адміністративній справі № 553/4209/15-а;

- зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2015 року в адміністративній справі № 553/4209/15-а, здійснити донарахування (перерахунок) та виплатити пенсію ОСОБА_2 в розмірі 90 % від суми заробітної плати з урахуванням усіх видів виплат, відомості про які зазначені у довідці Державної фінансової інспекції в Полтавській області від 15 вересня 2015 року № 16-11-3-14/6345 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» , в тому числі з урахуванням виплат у сумі 12484,14 грн., зазначених в колонці «Інші виплати (індексація та матеріальні допомоги)», з 01 жовтня 2015 року шляхом визначення середньомісячної суми зазначених в довідці виплат діленням загальної суми виплат на 24, застосовуючи, при цьому, положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 в редакції, чинній станом на дату призначення пенсії;

- встановити строк для подачі відповідачем до Ленінського районного суду м. Полтави звіту про виконання постанови суду та зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати до Ленінського районного суду м. Полтави звіт про виконання постанови суду у цей строк.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 04 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та встановленні судового контролю за виконанням постанови суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності юридичних підстав щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду вчиняти певні дії, оскільки дане питання не ставилося позивачкою першочергово при зверненні до суду з адміністративним позовом, так і в суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанції, вважаючи, що вони прийняті з невірним застосуванням норм процесуального права та порушенням судом норм матеріального права, позивач звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги про встановлення судового контролю за виконанням постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2015 року.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 16 грудня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 553/4209/15-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі за текстом - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 03 вересня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 553/4209/15-а та призначив її до розгляду ухвалою від 18 вересня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 19 вересня 2018 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ ПРИ РОЗГЛЯДІ ЗАЯВИ ПОЗИВАЧА

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням всіх видів виплат, відомості про які зазначені в довідці Державної фіскальної інспекції в Полтавській області від 15 вересня 2015 року № 16-11-3-14/6345 про складові заробітної плати та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити пенсію в розмірі 90% від суми заробітної плати з урахуванням усіх видів виплат, відомості про які зазначені в довідці від 15 вересня 2015 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», в тому числі з урахуванням виплат у сумі 12 484,14 грн., зазначених в колонці «Інші виплати» (індексації та матеріальні допомоги) з 01 жовтня 2015 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві залишена без задоволення, постанова Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2015 року по даній справі залишена без змін.

На виконання зазначеного судового рішення Ленінським районним судом м. Полтави виписано виконавчий лист 26 квітня 2016 року.

02 серпня 2016 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 26 квітня 2016 року.

Розпорядженням №137225 від 09 червня 2016 року ПО УПФУ Полтавської обл. на виконання вище зазначеної постанови проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга обґрунтована тим, що встановлення судового контролю в порядку, зазначеному в частині дев'ятій статті 267 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) через визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення права позивача, підтверджених такою постановою, є єдиною правильною та законною можливістю в цій справі відновити порушені права ОСОБА_8

15 березня 2017 року до суду надійшли заперечення від відповідача на касаційну скаргу позивача, в яких відповідач зазначає, що спірні правовідносини, зазначені позивачем у своєму адміністративному позові, не є тотожними із правовідносинами, які були предметом розгляду по справі № 553/4209/15-а. Крім того, в запереченнях відповідач просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2016 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року відповідає, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини дев'ятої статті 267 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Аналіз положень статті 267 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) свідчить, що позов, який направлений на контроль за виконанням судових рішень, виключає одночасний розгляд спору про оскарження дій суб'єкта владних повноважень з інших підстав, що не пов'язані з належним виконання судового рішення.

Позивач, як на підставу звернення до суду із заявою в порядку частини дев'ятої статті 267 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), зазначив, що відповідачем, при виконанні постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2015 року у справі №553/4209/15-а, не вірно було визначено середньомісячну суму зазначених в довідці Державної фіскальної служби в Полтавській області від 15 вересня 2015 року № 16-11-3-14/6345 виплат, а саме, на думку позивача, має визначатися шляхом ділення загальної суми виплат на 24 місяці, а не на 60.

Враховуючи положення статті 267 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), в контексті встановлених обставин по справі, колегія суддів Верховного Суду вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій, що спірні правовідносин, зазначені позивачем у заяві, не є тотожними із правовідносинами, які були предметом розгляду по цій справі.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко