Справа № 804/19009/14
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 вересня 2018 року Справа №804/19009/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Рябчук О.С.

суддів Барановського Р.А., Єфанової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 804/19009/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Придніпровській залізниці, Державної казначейської служби України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Придніпровській залізниці, Державної казначейської служби України (далі відповідачі)з вимогами, з урахуванням уточнень, про:

- визнання протиправним та скасування наказу міністра МВС України № 2238 о/с від 27.10.2014 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління МВС України на Придніпровській залізниці на підставі пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» № 1682-VІІ від 16.09.2014 р. та п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (із постановленням на військовий облік);

- поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління МВС України на Придніпровській залізниці. У разі неможливості поновлення позивача на посаді, яку він займав до незаконного звільнення, поновити позивача на посаді, яка є рівнозначною посаді, яку позивач займав до звільнення;

- стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.10.2014 р. по день ухвалення судового рішення;

- стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн.;

- стягнення з відповідача на користь держави судового збору (в звязку зі звільненням позивача від сплати судового збору);

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах місячного платежу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ міністра МВС України № 2238 о/с від 27.10.2014 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління МВС України на Придніпровській залізниці на підставі пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» № 1682-VІІ від 16.09.2014 р. та п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (із постановленням на військовий облік);

- поновлено ОСОБА_1 (інн.) на посаді начальника Управління МВС України на Придніпровській залізниці з 28.10.2014 р.;

- стягнуто з Управління МВС України на Придніпровській залізниці середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2014 р. по 11.07.2018 р. в розмірі 411 726,24 грн. (чотириста одинадцять тисяч сімсот двадцять шість гривень 24 копійки) з утриманням відповідних податків та зборів.

В решті позовних вимог відмовлено.

24 липня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат.

Позивач надав клопотання про розгляд заяви про винесення додаткового рішення по справі в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду заяви відповідачі повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду).

Отже, судовий збір за подання адміністративного позову до суду позивачем не сплачувався.

За положеннями ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не повязаних зі сплатою судового збору позивачем не надано.

Крім того, в останньому абзаці рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають у звязку із звільненням позивача від їх сплати.

Таким чином, питання про розподіл судових витрат судом вирішено. В разі незгоди позивача з рішенням суду в частині судових витрат судове рішення у вказаній частині може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, підстав для задоволення заяви про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 804/19009/14 немає.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 248, 252, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 804/19009/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Придніпровській залізниці, Державної казначейської служби України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.С. Рябчук

Суддя Р.А. Барановський

Суддя О.В. Єфанова