Справа № 588/1039/18
Суддя: Щербаченко М. В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 588/1039/18
№ провадження 2-а/588/43/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретарів судових засідань Горлянд С.В., Ноздріної В.О., позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 управління патрульної поліції в Сумській області КЛИМЕНКО Аліни Михайлівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у червні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що

15.05.2018 року інспектором роти №1 УПП у Сумській області, лейтенантом поліції Клименко Аліною Михайлівною було винесено постанову серія ВР №255865 про притягнення його, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень.

Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, оскільки 15.05.2018 року приблизно о 23 год. 15 хв. позивач закривав автомобіль «ВАЗ 2106», державний НОМЕР_2 біля свого двору, коли до нього під'їхала патрульна машина і зупинилася. Вийшовши із машини, інспектори не представилися, не показали свої службові посвідчення, а одразу звинуватили його в тому, що він нібито засліпив їх дальнім світлом фар. Після цього інспектори попросили пред'явити їм водійське посвідчення, технічний паспорт на автомобіль та страховий поліс. Позивач почав заперечувати обвинувачення та на його прохання попросив інспекторів пред'явити докази і пояснити що саме він порушив. Один з інспекторів пояснив, що якби він показав їм свої документи, то вони його б відпустили. Від пред'явлення водійських документів він не відмовлявся, оскільки не було законних підстав для його пред'явлення. Водійське посвідчення, технічний паспорт на автомобіль та страховий поліс знаходилися у позивача. На законну вимогу позивача пояснити, що він порушив, показати йому правопорушення, сказали «хто ти такий, щоб ми тобі щось показували». Після довгих спорів позивач пішов до себе додому, а інспектори поїхали.

ОСОБА_3 19.06.2018 року отримав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. грн. за ч. І ст. 126 КУпАП. Крім того позивач вказує, що в постанові ВР № 255865 від 15.05.2018 року неправильно вказано його прізвище, а саме «ОСОБА_3» замість «ОСОБА_3».

Позивач посилався на те, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з'ясувати чи було вчинено адмін1стративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Своїми діями Клименко Аліна Михайлівна на думку позивача грубо порушила вимоги статей 278, 279 та 280 КУпАП, а також право на захист, яке закріплено як статтею 268 КУпАП, так і сттаттми 59, 63 Конституції України. Право на захист є одним з основних прав, гарантованих Конституцією України і порушення цього права є не допустимим. Інспектор при винесенні постанови на думку позивача не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення. Також при винесенні постанови інспектор не ознайомив позивача з правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, що є грубим порушенням та тільки даний факт вже може бути підставою для скасування постанови. Позивач не підписував постанову, не зміг надати необхідні пояснення. ОСОБА_3 зазначив, що інспектор не бажаючи почути його, та заздалегідь переконаний у вині не міг об'єктивно з'ясувати обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи. Відповідач виніс постанову без присутності позивача.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії інспектора роти № 1 УПП в Сумській області, лейтенанта поліції Клименко Аліни Михайлівни при винесенні постанови серії ВР № 255865 від 15 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП; 2) скасувати постанову інспектора роти № 1 УПП в Сумській області, лейтенанта поліції Клименко Аліни Михайлівни серії ВР № 255865 від 15 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Також позивач пояснив, що у постанові заначено, що він рухався по пр.Півненка у м.Тростянець, що не відповідає дійсності, оскільки він рухався по вул.Л.Татаренка, а потім виїхав на вулицю, а не провулок Півненка, де він проживає.

Відповідач - поліцейський роти № 1 батальйону УПП у Сумській області Клименко Аліна Михайлівна у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, поважних причин неявки в судове засідання не пояснила. Відповідачем подано відзив, в якому вона просила залишити без змін постанову ВР № 255865 від 15.05.2018, а позовну заяву ОСОБА_3 без задоволення. Відповідач за змістом відзиву пояснила, що 15.05.2018 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в Сумській області вона несла службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області. Близько 23 год. 15 хв. 15.05.2018 року в м.Тростянець на пров.Півненка було виявлено водія автомобіль ВАЗ 2106 НОМЕР_2, водій якого з ввімкненим дальнім світлом фар, чим засліплював інших водіїв. Оскільки відповідно до статті 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення документів, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила правопорушення або може вчинити правопорушення, відповідач попросила позивача надати посвідчення водія. Однак позивач посвідчення не надав, на що відповідач пояснила, що він порушує вимоги пункту 2.4А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 126 КУпАП. Відповідач у відзиві стверджувала, що позивачу були роз'яснені його права, у його присутності була розглянута справа на місці скоєння правопорушення. Відповідач оголосила постанову та вручила її копію позивачу. Клименко А.М. вважала, що діяла у спосіб та порядку визначеному Конституцією та законами України, обгрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що поліцейським роти №1 батальйону УПП в Сумській області Клименко А.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.05.2018 року серії ВР №255865, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. За змістом указаної постанови 15.05.2018 року о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_3 в Сумській області в м.Тростянець по пров.Півненка, в районі будинку 15 у темну пору доби рухався з увімкненими фарами дальнього світла менше ніж 250 метрів до зустрічного транспортного засобу (близько 20 метрів) та не пред'явив для перевірки, документи зазначені в п.2.1. ПДР, а саме посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 а ПДР України, що було зафіксовано на відеореєстратор персональний мобільний (а.с.43).

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.05.2018 року серії ВР № 255865 на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, суд виходить з такого.

Згідно із частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до пункту 2.1., 2.4. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені впункті 2.1 ПДР України.

Відповідач, будучи органом (посадовою особою), який безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП), повинен був, враховуючи вимоги статті 280 КУпАП, з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач до відзиву на підтвердження обставин діяння, яке кваліфіковано відповідачем за частиною 1 статті 126 КУпАП та викладено у спірній постанові від 15.05.2018 року не надала жодних доказів, у тому числі відеозапису, на який міститься посилання у спірній постанові.

У постанові прізвище позивача зазначено як "ОСОБА_3", хоча за паспортом громадянина України він має прізвище "ОСОБА_3". Не надано відповідачем доказів на спростування доводів позивача про те, що він рухався саме по пров.Півненка у м.Тростянець.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про порушення під час винесення спірної постанови норм чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи, що обґрунтовується таким.

Згідно із статтею 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Особа, яка розглядає справу оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Отже, виходячи з викладеного, суд зазначає, що стороною відповідача не надано доказів про те, що відповідач, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, представилася та оголосила останньому, яка справа підлягає розгляду, не надано доказів повідомлення позивача за яке порушення він притягається до адміністративної відповідальності, якими доказами це підтверджується, не роз'яснено позивачеві його право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, а також не доведено надання можливості позивачу скористатися своїм правом надання пояснень з приводу виявленого правопорушення під час розгляду справи, що в силу ст. 251 КУпАП також є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Варто зазначити, що право на правову допомогу окрім статті 268 КУпАП гарантовано статтею 59 Конституції України, як основного закону.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між фіксацією вчинення правопорушення і розглядом справи по суті, існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Саме на стадії фіксації факту адміністративного правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності і роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, які, особою можуть бути використані саме до або під час притягнення її до адміністративної відповідальності.

Доводи відповідача, викладені у відзиві про те, що позивачу було вручено постанову після оголошення відповідачем її змісту не доведені відповідачем і спростосвуються наданими ОСОБА_3 супровідним листом від 17.05.2018 № 6083/41/38/01-2018, підписаним керівником Управління патрульної поліції у Сумській області про те, що позивачу надсилається постанова від 15.05.2018 серії ВР № 255865 (а.с.11-13).

Установлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим пунктам 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги статей 268, 279, 280 КУпАП, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також з порушенням права особи на участь у прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Вимога про визнання дії поліцейського роти № 1 УПП в Сумській області лейтенанта поліції Клименко Аліни Михайлівни при винесенні спірної постанови протиправними не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд приходить до висновку, що постанова серії ВР № № 255865 від 15.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП не доведена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Керуючись положеннями статей 9, 139, 242 - 246, 254, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 управління патрульної поліції в Сумській області КЛИМЕНКО Аліни Михайлівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 255865 від 15.05.2018 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху за частиною 1 статті 126 КУпАП відносно ОСОБА_3 - закрити.

У задоволенні іншої вимоги - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 19.09.2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко