Справа № 826/3168/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3168/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про зобов'язання Головного управління юстиції у м. Києві скасувати заборону на відчуження нерухомого майна: - квартири АДРЕСА_3 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за №15066075 від 21.01.2009 року за реєстраційним номером обтяження 8387551, запис про обтяження №15066068 від 21.01.2009 за реєстраційним номером обтяження 8387229, а також запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 за реєстраційним номером обтяження 8387019 від 21.01.2009 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2008 року ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 03.06.2008 року за реєстровим № 3606 укладеного з ОСОБА_4 придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1.

21.01.2009 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено реєстраційні записи про обтяження щодо об'єкта - квартира, адреса: АДРЕСА_1, вид обтяження - заборона на нерухоме майно:

- № 15066075 відповідно до рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер від 21.06.28 прийнято на підставі постанови виданої 09.01.2009 слідчим СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8387551, 21.01.2009 17:33:11, реєстратор: Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України;

- № 15066068 відповідно до рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер від 21.06.28 прийнято на підставі постанови виданої 09.01.2009 слідчим СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8387229, 21.01.2009 17:00:19, реєстратор: Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.

Крім того, 21.01.2009 року внесено реєстраційний запис №8387019 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта: - квартира, адреса: АДРЕСА_1 на підставі постанови, без номера, від 09.01.2009 Слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренка Є.Г.

Слідче управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 про надання інформації щодо постанови про накладення арешту на майно винесеної в кримінальній справі № 01-11749, а також інших питань повідомила останнього листом від 31.01.2017 року № 13-5479/125/23/1-2017 про те, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції розслідування у кримінальній справі №01-1.1749 не здійснювалося та 19.11.2012 року вказана кримінальна справа зупинена на підставі п. 3 ст. 206 КПК України (в редакції 1960 року) Головним слідчим управлінням МВС України та на даний час обраховується за Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

У відповідь на звернення ОСОБА_2 Національна поліція України листом від 06.02.2017 № 24/В-70 повідомила йому наступне: "Повторно повідомляємо, що Головним слідчим управлінням проводилось досудове розслідування у кримінальній справі № 01-12124 за обвинуваченням ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

21.05.2012, відповідно до вимог ст. 232 КПК України (в редакції 1960) зазначену кримінальну справу разом із затвердженим 18.05.2012 обвинувальним висновком направлено до суду для розгляду по суті.

Матеріали відносно Вас були виділені у кримінальну справу № 01-11749, та направлені для проведення досудового слідства до Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Крім того, інформуємо, що відповідно до ч. 6 ст. 234 КПК України (в редакції 1961 року) скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Крім цього дії слідчого можуть бути оскаржені до суду."

Водночас, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві за результатами розгляду листа ОСОБА_2 від 16.03.2017 № 826/3168/17, зареєстрованого 23.03.2017 за № 5918/0/11-17 щодо скасування та вилучення записів про заборону на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень повідомило листом від 27.03.2017 № 5918/0/11-17 повідомила позивачу наступне: "З 01.05.2016 Управлінням державної реєстрації, у встановленому законодавством порядку, припинено надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (положення розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 26.11.2015 № 834-УІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Згідно частини 1 статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону, державним реєстратором є:

- громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець (у визначених законом випадках).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку з вищевикладеним Управління державної реєстрації в рамках наданих повноважень не має змоги скасувати та вилучити записи про заборону на нерухоме майно, - квартири №39 і квартири №40, розташованих в будинку АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (№ 15066075 від 21.09.2009) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (№7113124 від 24.09.2014).

З огляду на наведене вище, рекомендуємо Вам звернутися до зазначених суб'єктів, що становлять організаційну систему державної реєстрації прав."

Водночас, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суд.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відтак завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31 січня 2018 року №К/9901/1141/18.

Позивач, як на обґрунтування позовних вимог в позовній заяві посилається на те, що порушене право володіння користування та розпорядження майном підлягає поновленню, шляхом зобов'язання відповідача скасувати накладений арешт на спірні квартири і вилучення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, оскільки пройшли всі строки передбачені КПК і ЦПК України, в тому числі для виконання судових рішень, але незважаючи на це арешт на нерухоме майна до цього часу не скасований.

Нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за № 759/19497, як на відповідача, так і не державних реєстраторів повноваження щодо перевірки дотримання органами на підставі рішень яких внесено реєстрації записи щодо обтяження нерухомого майна до Державних реєстрів строків накладення відповідних обтяжень та виконання рішень передбачених КПК і ЦПК не покладено, як і не надано повноважень за власною ініціативою або за заявою власника майна скасовувати правомірно внесені реєстраційні записи щодо накладення обтяжень на нерухоме майно вчиненні на підставі рішень державних органів.

Факт правомірності внесення запису про заборону відчуження квартири №40, розташованої по вул. Кудряшова, буд. 16 в м. Києві за №15066075 від 21.01.2009 за реєстраційним номером обтяження 8387551, запису про обтяження №15066068 від 21.01.2009 за реєстраційним номером обтяження 8387229 та запису про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 за реєстраційним номером обтяження 8387019 від 21.01.2009 позивачем не заперечується.

Доказів чи обґрунтувань на підтвердження наявності рішень щодо скасування чи визнання протиправною постанови виданої 09.01.2009 слідчим СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г. на підставі якої вказані записи було внесено позивачем суду надано не було, як і не було надано доказів на підтвердження скасування обтяження накладеного вказаною постановою чи зазначено про причини неможливості надання відповідних доказів.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність відповідача та не зазначає про наявність інших обставин, які б передували виникненню у відповідача обов'язку щодо вчинення дій, які позивач просить суд зобов'язати відповідача вчинити.

Зважаючи на те, що матеріалами справи не підтверджується факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку