Справа № 826/3654/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

14 вересня 2018 року м. Київ№ 826/3654/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі у складі судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Першої київської державної нотаріальної контори про визнання протиправними дій, скасування реєстраційного запису,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1 (далі - позивач 1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2) до Першої київської державної нотаріальної контори (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправними дії державного реєстратора речових прав на нерухоме майно в особі Першої київської державної нотаріальної контори та скасувати реєстраційний запис, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 27.12.2000 та зареєстровано за номером обтяження №1434082, об'єкт обтяження: нежиле приміщення, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 22.06.2017.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Одеси від 18.12.2000 відповідачем було зареєстроване 27.12.2000 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження за №1434082 у вигляді арешту на майно акціонерної судноплавної холдингової компанії «Сі Трайдент» - нежиле приміщення, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, за адресою АДРЕСА_1. Зазначена реєстраційна дія була вчинена з порушенням пп. 2.1.4 п. 2.1, п.п. 2.2-2.4 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 №31/5, п. 136 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.94 №18/5.

Відповідач не надав заперечення або відзиву на позов, 06.06.2017 від відповідача до суду надійшло клопотання від 29.05.2017, в якому відповідач просить розглянути справу без представника відповідача, а також не зобов'язувати відповідача вилучати з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна арешт з майна, оскільки згідно зі ст.31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться державним реєстратором, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна.

У судове засідання 23.11.2017 позивачі та їх представники не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотанням від 08.11.2017 позивачі просили розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання 23.11.2017 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, клопотанням від 15.11.2017 просив розглянути справу без представника відповідача, та прийняти рішення згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України (у редакції, чинній на дату постановлення ухвали) суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Предметом розгляду в межах даної справи є скасування реєстраційного запису №1434082, внесеного 27.12.2000 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, про обтяження у формі арешту нерухомого майна, співвласниками якого є позивачі.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.01.2017 №78191968, від 01.09.2016 №67064051, 03.11.2004 Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Народного суду міста Одеси Жовтневого району від 18.12.2000 зареєстроване обтяження реєстраційний номер 1434082 (архівна дата - 27.12.2000, архівний номер 2996547KIEV1), а саме арешт на нежиле приміщення за АДРЕСА_1

Згідно з ухвалою Жовтневого районного суду міста Одеси від 18.12.2000 арешт накладено на офіс акціонерної судноплавної холдингової компанії «Сі Трайдент», розташований за АДРЕСА_1

З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивач 1 - ОСОБА_1 є власником 4/100 частки (148,6 кв.м від нежилих приміщень загальною площею 3570,1 кв.м), позивач 2 - ОСОБА_2 є власником 9/100 частки (334,2 кв.м від нежилих приміщень загальною площею 3570,1 кв.м) нежитлового приміщення за вказаною адресою.

У письмових поясненнях позивачі додатково зазначають, що оскаржуване обтяження помилково зареєстровано щодо до будинку, співвласниками якого вони є, оскільки існує два будинки з однією і тією ж самою адресою.

Також судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 910/15804/17, яке набрало законної сили, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта-Київ» до Приватного акціонерного товариства судноплавна компанія «Сі Трайдент», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Перша київська державна нотаріальна контора та Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про зняття арешту з об'єкта нерухомого майна, позов задоволено частково, знято арешт з об'єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 1434082.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Адміністративною справою у розумінні пунктів 1, 2 частини 1 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини 1 статті 19 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.04.2018 у справі №676/3596/16-а, які підлягають врахуванню судами відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12.10.1978) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з порушенням приватного права позивачів, а саме права власності на нерухоме майно, і позивачі звернулися до суду з метою захисту такого права, зазначений спір має приватно-правовий характер та підлягає захисту в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в адміністративній справі, оскільки спір у даній справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Крім того, суд зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 910/15804/17 знято арешт з нежитлової АДРЕСА_1 який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 1434082, тобто відсутній предмет спору.

Керуючись положеннями статей 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 826/3654/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Першої київської державної нотаріальної контори про визнання протиправним рішення про визнання протиправними дій державного реєстратора речових прав на нерухоме майно в особі Першої київської державної нотаріальної контори та скасування реєстраційного запису, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: реєстраційного запису про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 27.12.2000 та зареєстровано за номером обтяження №1434082, об'єкт обтяження: нежиле приміщення, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1.

Роз'яснити, що повторне звернення з тією самою заявою до адміністративного суду не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Cуддя Є.В. Аблов