Справа № 22-а-14480/11
Суддя: Ізмайлова Г. Н.
Дата ухвалення: 2011-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-а/2090/4896/11 Суддя доповідач Ізмайлова Г.Н.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Ізмайлової Г.Н.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Остапович Л.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Харківської області справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради на рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради про визнання дій неправомірними, перерахунок додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 Закону України Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 січня 2007 року та зобовязати відповідача здійснювати такий перерахунок в подальшому.

Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради подало письмові заперечення на позов. Вважало, що для його задоволення відсутні правові підстави. При цьому зазначало, що позивачу визначено розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1-ої категорії, встановленої в розмірі 19 грн. 91 коп.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2010 року позов задоволено частково .

Визнано неправомірною відмову управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради перерахувати ОСОБА_3 ГІ. пенсію по інвалідності та додаткову пенсію у відповідності зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради покладено обовязок здійснити ОСОБА_3 перерахунок: щомісячної додаткової пенсії, призначеної їй

відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2007 року , та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_3 у позові відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Справу просить розглянути за відсутності свого представника.

ОСОБА_3 рішення не оскаржував, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подавав.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України від 02 грудня 2010 року № 2748- VI про внесення змін до розділу XII "Прикінцеві положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 30 грудня 2010 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає .

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, шо ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ Харківської області, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по II групі інвалідності, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету».

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам Закону.

Так, відповідно дач. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до І, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обгрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини врегульовані ст. 50 Закону України «Про статус га соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд підставно застосував вказаний Закон, а не рішення Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» та наступні постанови, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. ст.99, 100 КАС України, в редакції яка діяла на час подання позову, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами

При цьому судова колегія враховує також стан здоровя позивача, який є інвалідом II групи та те, що відповідач не просив про застосування такої аналогії.

Керуючись ст.160. п. І ч.І ст. 197, п.2, ч.І, ст.198, ст.ст. 201, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради у Ізюмському районі Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді