Справа № 802/1693/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 вересня 2018 р. Справа № 802/1693/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

11.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що з 03 травня 1995 року по 08 вересня 2017 року працювала на посаді судді Теплицького районного суду Вінницької області. Наказом голови Теплицького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року №34/ос, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2017 року №2432/0/15-17 її виведено зі штату суддів Теплицького районного суду Вінницької області, як звільнену у зв'язку з поданням заяви про відставку. Стаж роботи позивачки на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 24 роки 9 місяців 7днів, з яких 2 роки 5 місяців - навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії, 22 роки 4 місяці 7 днів - на посаді судді Теплицького районного суду Вінницької області.

29 вересня 2017 року позивачка звернулась із заявою до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про призначення щомісячного довічного грошового утримання та надала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/1331 від 19 вересня 2017 року.

06 лютого 2018 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про роз'яснення в якому розмірі виплачуться їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а саме в якому розмірі відсотків суддівської винагороди.

Листом відповідача №8-3-02 від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 повідомлено, що навчання в юридичному вузі не враховується при визначені стажу для визначення розміру довічного грошового утримання судді, розмір її щомісячного довічного утримання становить 84% суддівської винагороди.

Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо не врахування до стажу роботи, який береться при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді 2 роки 5 місяців, а саме половини навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Українській юридичній академії, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в частині призначення їй щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме 84%, без урахування періоду половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі;

- зобов'язати відповідача врахувати період: 2 роки 5 місяців - половина навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, до стажу роботи судді, який визначений Законами України «Про статус суддів» і «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакціях на час набуття позивачкою такого права, здійснити перерахунок та призначити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88% заробітку (суддівської винагороди), починаючи з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, а саме 09 вересня 2017 року;

- зобов'язати відповідача виплатити заборгованість по призначеному позивачці щомісячному довічному грошовому утриманню, що утворилася внаслідок незаконного зменшення відповідачем розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, через неправильне встановлення та обчислення відповідачем стажу роботи позивачки на посаді судді, за період з 09 вересня 2017 року по день виконання рішення.

Ухвалою суду від 14.06.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 24.07.2018 року.

На адресу суду 16.07.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що в Управління відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду половини строку навчання у вищому навчальному закладі, оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді становить 22 роки 3 місяці 29 днів, а тому з урахуванням вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", правомірно визначено грошове утримання позивачки у розмірі 84 відсотків суддівської винагороди.

Крім того, відповідач зазначив, що зарахування до стажу роботи судді періоду навчання у вищому навчальному закладі при призначенні розміру щомісячного грошового утримання суперечить чинному законодавству, зокрема ст. 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

19.07.2018 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, у якому просила відхилити мотиви відповідача наведені у відзиві на позов та задовольнити адміністративний позов.

24.07.2018 року до суду надійшли письмові заперечення Гайсинського ОУ ПФУ Вінницької області на відповідь на відзив, у яких вказали, що заперечують проти позову, просять суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.07.2018 року закрито підготовче провадження у адміністративній справі та призначено до судового розгляду по суті на 04.09.2018 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, повноважного представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивачки від 18.07.2018 року (вх. № 30213 від 19.07.2018 року) у якій просить адміністративну справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність (вх. № 37731 від 03.09.2018 року).

В зв'язку з тим, що перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні відсутні, враховуючи те, що учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, у відповідності до ч. 9 статті 205 КАС України, вважаю за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини.

З 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року ОСОБА_1 навчалась за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Українській юридичній академії, строк навчання 4 роки 10 місяців, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_2 а також Диплом спеціаліста Української юридичної академії (м. Харків) серії НОМЕР_3.

З 03 травня 1995 року по 08 вересня 2017 року ОСОБА_1 працювала на посаді судді Теплицького районного суду Вінницької області, що підтверджується відомостями її трудової книжки серії НОМЕР_2

Наказом голови Теплицького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року №34/ос, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2017 року №2432/0/15-17, ОСОБА_1 виведено зі штату суддів Теплицького районного суду Вінницької області, як звільнену у зв'язку з поданням заяви про відставку. Стаж роботи 22 роки 4 місяці 7 днів.

29 вересня 2017 року позивачка звернулась із заявою до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про призначення щомісячного довічного грошового утримання та надала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/1331 від 19 вересня 2017 року.

06 лютого 2018 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про роз'яснення в якому розмірі відсотків суддівської винагороди призначено їй щомісячне довічне грошове утримання, які періоди роботи понад двадцять років на посаді судді були враховані при призначенні такого утримання, чи було враховано половину строку навчання денної форми в Українській юридичній академії.

Листом відповідача №8-3-02 від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 повідомлено, що навчання в юридичному вузі не враховується при визначені стажу для визначення розміру довічного грошового утримання судді, розмір її щомісячного довічного утримання становить 84% суддівської винагороди.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України №1402-VII), який набрав чинності 30.09.2016, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

З 05.01.2017 набрав чинності Закон України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-ХІІІ від 21.12.2016, яким врегульовано питання пенсійного забезпечення суддів у відставці.

Відповідно до п. 34 абз. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-19 від 21.12.2016 (набрання чинності з 05 січня 2017 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Окрім того, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.

Аналогічні положення містяться у пункті 11 Перехідних положень Закону України №2453-VІ "Про судоустрій та статус суддів" (редакція до 25.03.2015), які передбачали, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з протоколу призначення пенсії ОСОБА_1 №623 від 05.10.2017 року Гайсинського ОУ ПФУ Вінницької області, загальний страховий стаж роботи позивачки складає 30 років 10 місяців 10 днів, з яких стаж роботи на посаді судді становить 22 років 3 місяці 29 днів.

Так, на дату призначення позивачки на посаду судді (03.05.1995) діяв Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон України №2862-XII),

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закон України №2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005 №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (далі - Указ №584/95), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Як було встановлено судом, стаж роботи позивачки на посаді судді становить 22 роки 4 місяці 7 днів.

Крім того, позивачка з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року навчалась за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Українській юридичній академії, строк навчання 4 роки 10 місяців, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_2 а також Диплом спеціаліста Української юридичної академії (м. Харків) серії НОМЕР_3.

При цьому, половина строку навчання позивачки на денній формі в юридичному закладі становить 2 роки 5 місяців.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що не зарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді, половини строку навчання за денною формою, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є протиправним.

Аналогічна правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 по справі №127/20301/17, від 06.03.2018 по справі №308/6953/17, від 22.03.2018 по справі №520/5412/17, від 16.05.2018 року по справі №800/367/17, від 19.06.2018 року №243/4458/17.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивачки на посаді судді слід зарахувати половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Українській юридичній академії 2 роки 5 місяців, який в свою чергу дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відповідному розмірі відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що для визначення розміру довічного грошового утримання повинен враховуватися лише спеціальний стаж на посаді судді, визначений статтею 137 Закону України №1402, оскільки позивачка має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання, і такий сукупний стаж впливає не лише на саме право на призначення довічного грошового утримання, але і на його розмір.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Керуючись статями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме 84%, без урахування періоду половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Зобов'язати Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області врахувати період 2 роки 5 місяців - половину навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, до стажу роботи судді, який визначений Законами України «Про статус суддів» і «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакціях на час набуття ОСОБА_1 такого права.

Здійснити перерахунок та призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88% заробітку (суддівської винагороди), починаючи з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, а саме 09 вересня 2017 року.

Зобов'язати відповідача виплатити заборгованість по призначеному ОСОБА_1 щомісячному довічному грошовому утриманню, що утворилася внаслідок незаконного зменшення відповідачем розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, через неправильне встановлення та обчислення відповідачем стажу роботи на посаді судді, за період з 09 вересня 2017 року по день виконання рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Волонтерів, 17, м. Гайсин, Вінницька область, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Волонтерів, 17, м. Гайсин, Вінницька область, ).

Повний текст рішення складено 04.09.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович