Справа № 826/23356/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Літвіної Н.М.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2015 року № , яким встановлено порушення граничних термінів сплати податкових зобов'язань.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року даний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у м.Києві від 06 травня 2015 року № .

Присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому наголошує на неврахуванні судом, що перенесення граничного строку сплати податкового зобов'язання Податковим кодексом України не передбачено.

Оскільки сторони до суду не з'явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку філії «ДЦ-Тернопільський» ТОВ «ДЦ Україна» з питання своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання авансових внесків з податку на прибуток за лютий 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт від 21 квітня 2015 року № 2924/15-02/35557133, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення від 06 травня 2015 року № , яким позивача, за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання в сумі 28 892,00 грн. зобов'язано сплатити штраф розмірі 10% у сумі 2 889,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість прийняття податкового повідомлення - рішення, оскільки строк, встановлений Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, дорівнює 30 календарних днів, і для авансових платежів з податку на прибуток за лютий 2015 року, враховуючи що у лютому 28 днів, граничний строк сплив 02 березня 2015 року, тобто на 30-й календарний день податкового періоду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Приписи п. 49.1, абз. 1 п. 49.2 статті 49 ПК України визначають, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому згідно статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Системний аналіз наведених норм, як вірно зазначив суд першої інстанції, дає підстави для висновку, що граничний строк сплати податкових зобов'язань для місячного податкового періоду складає 30 календарних днів (10 днів + 20днів).

Тобто, строк, встановлений Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, дорівнює 30 календарних днів, і для авансових платежів з податку на прибуток за лютий 2015 року. Враховуючи, що у лютому 28 днів, то граничний строк сплати податкових зобов'язань спливає 02 березня 2015 року, тобто на 30-й календарний день податкового періоду, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, авансовий платіж з податку на прибуток за лютий 2015 року по філії «ДЦ-Тернопільський» ТОВ «ДЦ Україна» сплачено позивачем до бюджету 02 березня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 38017 від 02 березня 2015 року, тобто, без порушення строку, встановленого Податковим кодексом України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що сплата узгодженої суми податкового зобов'язання на 30-й календарний день свідчить про своєчасність виконання грошових зобов'язань зі сплати податку. А тому, враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає обґрунтованою позицію Окружного адміністративного суду м. Києва про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Літвіна Н.М.

Чаку Є.В.