Справа № 521/20767/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 521/20767/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Михайлюк О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді-доповідача Потапчука В.О.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення від 11 липня 2018 року, ухвалене Малиновським районним судом міста Одеси в порядку письмового провадження у складі головуючого судді Михайлюка О.А.,

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича, старшого інспектора ВАП Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Ревегук Альони Володимирівни, Державного казначейства України, третя особа управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та рішення про залишення постанови про адміністративне правопорушення без змін, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог.

12 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича, старшого інспектора ВАП Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Ревегук Альони Володимирівни, Державного казначейства України, третя особа Управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича та скасувати постанову серії ГБ № 454249 від 27.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України та накладення стягнення у вигляді попередження;

- визнати протиправними дії інспектора ВАП Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Ревегук Альони Володимирівни та скасувати рішення про залишення без змін постанови інспектора Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича серії ГБ № 454249 від 27 листопада 2017 року;

- скасувати рішення старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області капітана поліції Ревегук Альони Володимирівни, без дати, щодо залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГБ № 454249 від 27.11.2017 року без змін, а скарги ОСОБА_2 без задоволення, визнавши дії протиправними.

- стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 (65070, АДРЕСА_1 ІНПП № НОМЕР_1) в сумі 25000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними та протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових (службових) осіб органу державної влади;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням від 11 липня 2018 року, ухваленим в порядку письмового провадження, Малиновський районний суд м. Одеси задовольнив адміністративний позов ОСОБА_2 частково, а саме:

- визнав протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича та скасував постанову серії ГБ № 454249 від 27.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України та накладення стягнення у вигляді попередження.

- визнав протиправними дії інспектора ВАП Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Ревегук Альони Володимирівни та скасував рішення про залишення без змін постанови інспектора Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича серії ГБ № 454249 від 27 листопада 2017 року.

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Державної казначейської служби України спричиненої моральної шкоди.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відмова суду першої інстанції в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди не обґрунтована, не ґрунтується на засадах верховенства права та не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеному КАС України.

Апелянт зазначає, що критерії якими суд має керуватися при визначені моральної шкоди закріплені у ч. 3 ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.04.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Апелянт зазначає, оскільки «потримати», «доторкнутись» до душевних страждань іншої людини надто важко, що відповідно унеможливлює перевірку дійсності таких страждань, людина оцінює все, що коїться навколо неї через власні принципи, поняття та наявний життєвий досвід.

Апелянт посилається на положення ст. 56 Конституції України та зазначає про право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Апелянт посилається на правову позицію викладену в постанові Пленуму ВАСУ № 2 від 05.02.2016 року та зазначає, що суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди завданої йому державною владою.

Відзиву на апеляційну скаргу від інспектора Управління патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича, старшого інспектора ВАП Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Ревегук Альони Володимирівни, Державного казначейства України до Одеського апеляційного адміністративного суду не надходило.

Справу розглянуто відповідно ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Обставини справи.

Частково задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції встановив наступні обставини справи.

27 листопада 2017 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Хомюком Дмитром Петровичем винесена постанова серії ГБ № 454249, згідно якої 27.11.2017 року о 00:20 хвилин в місті Одесі по пр-ту. Небесної сотні 3/2, ОСОБА_2 розпивав алкогольне пиво Жигулі у скляній бутилці, ємкістю 0,5л, чим порушив громадський порядок, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП України, у зв'язку з чим ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладено стягнення у вигляді попередження.

Рішенням інспектора ВАП Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Ревегук Альони Володимирівни, винесеним за скаргою ОСОБА_2, постанова інспектора Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Хомюка Дмитра Петровича серії ГБ № 454249 від 27 листопада 2017 року залишена без змін.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення ОСОБА_2 порушення громадського порядку та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які могли б бути визнані судом як докази.

Крім того, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а з цих підстав задоволенню не підлягають.

Джерела права й акти їх застосування.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями ст. 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року та від 27.02.2009 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оцінка суду.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що стверджуючи, що відповідачем завдано ОСОБА_2 моральну шкоду, останнім не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат майнового та немайнового характеру, що настали саме у зв'язку з прийнятим рішенням відповідача, та не визначено, якими доказами це підтверджується.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є необґрунтованими та не доведеними у порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені позову в цій частині.

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 2, ст. 5, ст. 9, ст. 10, ст. 90, ч. 3 ст. 272, ч. 6 ст. 286, ст. 308, п. 2 ч. 1 ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року залишити - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддями 18 вересня 2018 року.

Головуючий: суддя - доповідач В.О. Потапчук

Суддя Г.В. Семенюк

Суддя О.І. Шляхтицький