Справа № 826/10569/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 вересня 2018 року №826/10569/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.04.2018 №2 та №2.

за участі:

представника позивача - Яворського Д.В.,

представника відповідача - Грицаєнка Р.М.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 вересня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06.04.2018 №2 та №2.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 20.03.2018 №141/26-15-14-023-02/36274018, прийняло податкові повідомлення-рішення від 06.04.2018 №2 та №2. Так, позивач зазначає, що акт перевірки складений на підставі необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень які не можуть слугувати підставою для винесення податкових повідомлень-рішень.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 20.03.2018 №141/26-15-14-023-02/36274018 та відповідно, податкових повідомлень-рішень від 06.04.2018 №2 та №2. Відповідач також наголосив, що згідно з вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 12.04.2017 №755/4734/17, ОСОБА_3, яке є директором контрагента позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс», визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого визначена як фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс» за серпень, вересень, жовтень 2016 року.

Перевіркою встановлено наступні порушення товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1":

- пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1 статті 198, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижена податок на додану вартість періоді, що перевірявся, на загальну суму 171 640, 00 грн.

- пункту 44.1, пункту 44.3, пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, в результаті незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 20.03.2018 №141/26-15-14-023-02/36274018 (далі - Акт перевірки).

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки, позивач подав до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві заперечення на Акт перевірки.

За результатами розгляду заперечення, поданого товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1", відповідачем було прийнято рішення від 04.04.2018 №14000/10/26-15-14-02-02, яким висновки Акту перевірки залишено без змін та прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

від 06.04.2018 №2, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 214 550, 00 грн., у тому числі: 171 640, 00 грн. - основний платіж та 42 910, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції;

від 06.04.2018 №2, яким до позивача застосовано адміністративний штраф у розмірі 510. 00 грн.

Позивач, скориставшись правом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом звернувся до Державної фіскальної служби України з відповідною скаргою.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 11.06.2018 №19989/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги, скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1" залишено без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення - без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1", не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.03.2018 №141/26-15-14-023-02/36274018 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1" не було надано контролюючому органу жодних первинних документів, які містять відомості про господарські операції та підтвердження їх здійснення. Також, з посиланням на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 12.04.2017, контролюючий орган зазначив, що перевіркою не підтверджено надання послуг з розміщення реклами на адресу позивача від контрагента - товариства з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс», що свідчить про те, що за виконанням послуг оформлювались лише окремі документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс» (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція Груп-1" (замовник) було укладено договір про надання рекламних послуг від 11.07.2016 №16-072, за умовами якого виконавець за дорученням замовника зобов'язується проводити рекламні компанії в інтересах замовника у порядку та спосіб, визначений у додатках до цього договору, що є його невід'ємною частиною, а замовник зобов'язується приймати й оплачувати такі послуги виконавця в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копію вказаного договору, акти здачі-прийняття робіт та рахунки-фактури.

У свою чергу, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві зазначено, що позивачем не було надано первинних документів по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс». Відповідач наголошує, що позивачем не надано документів, які б підтверджували наявності у контрагента спеціальних дозволів на розміщення реклами, наявність відповідних виробничих можливостей для провадження відповідного виду господарської діяльності.

Також, контролюючий орган на спростування реальності господарських операцій, здійснених між приватним акціонерним товариством "Агенція Груп-1" та товариством з обмеженою відповідальністю "Калабрія плюс" вказано на те, що 12.04.2017 Дніпровським районним судом міста Києва винесено вирок у справі №755/4734/17 (кримінальне провадження №000018) по обвинуваченню ОСОБА_3, у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Так, згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 12.04.2017 №755/4734/17, ОСОБА_3 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого визначена як фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

З матеріалів справи вбачається, що первинні документи, на підставі яких позивачем сформовано дані податкового обліку, підписані саме ОСОБА_3, як керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Калабрія плюс".

Таким чином, первинні документи, які стали підставою для формування даних податкового обліку та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Відтак, надані позивачем первинні документи не відображають реального руху господарських операцій, на підставі яких ним сформовані дані свого податкового обліку.

Так, суд наголошує, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд погоджується з висновками контролюючого органу про порушення приватним акціонерним товариством "Агенція Груп-1" приписів Податкового кодексу України та відповідно вважає висновки акта перевірки обґрунтованими, а прийняті на їх основі податкові повідомлення-рішення - правомірними.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 14.09.2018.

Суддя Літвінова А.В.