Справа № 1440/1625/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 р. Справа № 1440/1625/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:1. ОСОБА_1, вул. Лесі Українки, 9, м. Миколаїв, 54052 2. ОСОБА_2, вул. Східна, 113, м. Миколаїв, 54046
до відповідачів:1. Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 2. Державного кадастрового реєстратора відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3, Одеське шосе, 88, м. Миколаїв, 54036
третя особа:Державного підприємства "Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034
про:визнання протиправним та скасування рішення від 05.06.2018 № РВ-018, зобовязання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач 1) та ОСОБА_2 (далі позивач 2) звернулись до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі відповідач 1) та Державного кадастрового реєстратора відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 (далі відповідач 2, державний кадастровий реєстратор), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 від 05.06.2018 року № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 провести державну реєстрацію ? частки земельної ділянки площею 0,108 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах території м. Миколаєва, вул. Лесі Українки, 9 , Миколаївської області згідно із заявою ОСОБА_1 від 29.05.2018 року (реєстраційний номер ЗВ-018) та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Лесі Українки, 9, м. Миколаїв, Миколаївської області, розробленою Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 провести державну реєстрацію ? частки земельної ділянки площею 0,108 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах території м. Миколаєва, вул. Лесі Українки, 9 , Миколаївської області згідно із заявою ОСОБА_2 від 29.05.2018 року та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Лесі Українки, 9, м. Миколаїв Миколаївської області, розробленою Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що основним документом для реєстрації земельної ділянки є погоджена згідно законодавства документація із землеустрою. Позивачами подано, на їх думку, повний пакет документів, зокрема, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Тому, державний кадастровий реєстратор повинен діяти відповідно до законодавства та внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру.

Відповідач 1 надав відзив проти адміністративного позову, в якому зазначив, що не є належним відповідачем у справі. Так, державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. В задоволенні позовних вимог до нього відповідач 1 просив відмовити.

Ухвалою суду від 27.06.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

19.09.2018 року суд свою ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представники позивачів та відповідача 1 надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач Суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року у справі № 490/377/14-ц за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,108 га, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Лесі Українки, 9, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 14.01.2013 року; за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,108 га, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Лесі Українки, 9, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 14.01.2013 року.

29.05.2018 року позивачі звернулись до державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. До заяв було додано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), електронний документ, копії документів про присвоєння податкового номеру, копії документів, що посвідчують особу.

05.06.2018 року державний кадастровий реєстратор прийняла Рішення № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Підставою відмови зазначена невідповідність електронного документа установленим вимогам та подання заявником документів не в повному обсязі, а саме: «XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Помилка наявності інформаційного блоку. Електронний документ не містить інформації про державний акт».

Рішенням від 05.06.2018 року № РВ-018 позивачам рекомендовано сформувати земельну ділянку згідно Державного акту та додати підписаний електронним цифровим підписом ПДФ технічної документації.

Приймаючи рішення у справі, суд бере до уваги наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок № 1051), п. 67 якого встановлено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI (далі Закон України № 3613), державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 ст. 5 Закону України № 3613 встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 9 Закону України № 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів (ч. 1 ст. 11 Закону України № 3613).

Відповідно до п. 110 Порядку № 1051, ля державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Згідно п. 111 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року у справі № 490/377/14-ц за позивачами визнано право власності по ? частки земельної ділянки площею 0,108 га, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Лесі Українки, 9, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 14.01.2013 року.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, позивачами подано повний пакет документів, що відповідає п. 110 Порядку № 1051, зокрема, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). За таких обставин, відповідач не може вимагати від позивачів додаткові документи.

Крім того, як визначено п. 74 Порядку № 1051, державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність:

1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів);

2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1;

3) даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Відповідно до п. 77 Порядку № 1051 ведення Державного земельного кадастру, у разі невідповідності електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор:

1)складає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру протокол проведення перевірки електронного документа за формою згідно з додатком 16;

2) повертає заявникові документацію із землеустрою та оцінки земель без позначки, зазначеної у пункті 75 цього Порядку, разом з електронним документом, протоколом його перевірки та іншими документами для ' виправлення зазначених у протоколі проведення перевірки електронного документа помилок та подання документів разом з цим протоколом для проведення повторної перевірки.

У протоколі (згідно п. 78 Порядку № 1051) проведення перевірки електронного документа зазначаються: 1) дата та номер протоколу; 2) реєстраційний номер заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) вид та назва документації із землеустрою та оцінки земель; 4) відомості про замовника документації із землеустрою, зазначені у підпункті 3 пункту 72 цього Порядку; 5) кадастровий номер (за наявності) та місцезнаходження земельної ділянки або дані про інший об'єкт Державного земельного кадастру, щодо якого вносяться відомості (зміни до них) згідно з відповідною заявою; 6) відомості про розробника документації із землеустрою та оцінки земель; 7) відомості про невідповідність даних електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку; 8) викопіювання з кадастрової карти (плану) відповідної адміністративно-територіальної одиниці з внесенням на ньому контурів об'єктів перевірки; 9) прізвище та ініціали Державного кадастрового реєстратора, що провів перевірку електронного документа (п. 78 Порядку ведення Державного земельного кадастру).

Відповідач 2 в порушення п. 77 Порядку № 1051 не надав позивачам протокол проведення перевірки електронного документа. А саме Рішення № РВ-018 від 05.06.2018 року не містило інформації, що відповідає вищезазначеним вимогам п. 78 Порядку № 1051.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо вимоги позивачів про зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 провести державну реєстрацію ? частки земельної ділянки площею 0,108 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах території м. Миколаєва, вул. Лесі Українки, 9, Миколаївської області, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

Європейський суд з прав людини у справі «Класс та інші проти Німеччини» зазначив, що «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

В абз. 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 наголошується, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

До того ж, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

В даному випадку суд вважає, що правильним способом захисту порушених прав позивача є зобовязання відповідача 2 вчинити реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію ? частки земельної ділянки площею 0,108 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах території м. Миколаєва, вул. Лесі Українки, 9, Миколаївської області згідно із заявами позивачів та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Лесі Українки, 9, м. Миколаїв, Миколаївської області, розробленою Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. У разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Одночасно з цим, оскільки державний кадастровий реєстратор є посадовою особою структурного підрозділу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, судові витрати належить стягувати саме з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, який є відповідачем 1 у даній справі.

Позивачі надали квитанції про сплату судового збору № ПН575 від 09.07.2018 року на суму 704,80 грн. та № ПН580 від 09.07.2018 року на суму 704,80 грн., відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь кожного з позивачів підлягають кошти у розмірі по 352,40 грн.

Також, представник позивачів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано квитанції до прибуткового касового ордера від 20.06.2018 року № 8/4 на суму 4000,00 грн. та від 20.06.2018 року № 8/1 на суму 4000,00 грн., а також розрахунок затраченого адвокатського часу, згідно якого на надання правової допомоги позивачам адвокатом витрачено 6 год. часу.

Вказані докази суд вважає неналежними та недопустимими з огляду на таке:

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому ст. 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно позиції Верхового Суду, викладеній у постанові від 15.05.2018 року по справі № 821/1594/17, з набранням чинності з 15.12.2017 року нової редакції КАС України та запровадженням положеннями цього Кодексу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вбачається доцільним приведення укладених договорів у відповідність до вимог діючого Кодексу адміністративного судочинства України та доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».

Про необхідність ведення Книги обліку доходів та витрат зазначено також у Методичних рекомендаціях з оподаткування адвокатської діяльності, схвалених Національною асоціацією адвокатів України.

Позивачами не надано суду доказів того, що адвокатом ОСОБА_5 належним чином ведеться Книга обліку доходів та витрат, а кошти в сумі 8000,00 грн. відображені в Книзі, тобто оприбутковані.

Згідно ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 року, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи те, що наданими суду документами витрати на правничу допомогу позивачі не підтвердили, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 2, 19, 78, 134, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (вул. Лесі Українки, 9, м. Миколаїв, 54052, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (вул. Східна, 113, м. Миколаїв, 54046, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ) та Державного кадастрового реєстратора відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 (Одеське шосе, 88, м. Миколаїв, 54036) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 від 05.06.2018 року № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

3. Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 вчинити реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію ? частки земельної ділянки площею 0,108 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах території м. Миколаєва, вул. Лесі Українки, 9 , Миколаївської області згідно із заявою ОСОБА_1 від 29.05.2018 року (реєстраційний номер ЗВ-018) та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Лесі Українки, 9, м. Миколаїв, Миколаївської області, розробленою Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

4. Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 вчинити реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію ? частки земельної ділянки площею 0,108 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах території м. Миколаєва, вул. Лесі Українки, 9 , Миколаївської області згідно із заявою ОСОБА_2 від 29.05.2018 року та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Лесі Українки, 9, м. Миколаїв Миколаївської області, розробленою Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 коп.).

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.09.2018 року.

Суддя Н. В. Лісовська