Справа № 813/685/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/4929/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Запотічного І.І.

за участю секретаря Ігнатищ Л.М.

представника апелянта Тайстра В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Крутько О.В., о 10 год. 59 хв. у м. Львові, повний текс рішення складено 22 травня 2018 року) у справі № 813/685/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України про визнання неправомірним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати правомірним в частині його звільнення наказ Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України № 10/ОС-18 від 29.01.2018, поновити його на роботі у Державній установі «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України, стягнути з Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період, починаючи з 29.01.2018, на момент вирішення спору.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що звільнення його з роботи є незаконним, оскільки відповідачем, всупереч положенням п. 2 п. 3 ч. 1 ст. 65, п. 5 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», не було враховано його переважне право на залишення на службі, вказує, що має вищу освіту, безперервний стаж його служби в органах КВС складає понад 20 років. Протягом останніх 10 років він не мав жодних дисциплінарних порушень, заохочувався один раз, у травні 2017 року успішно пройшов курси підвищення кваліфікації. Відповідачем було порушено вимоги статті 49-2 Кодексу законів про працю України, оскільки йому не запропоновано перед звільненням жодних посад.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано неправомірним та скасовано наказ Державної установи «Сокальська виправна колонія (№ 47)» від 29.01.2018 № 10/ОС-18 в частині звільнення майора внутрішньої служби ОСОБА_2 /М-087254/, старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально-виховної та психологічної роботи. Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДП «Сокальська виправна колонія (№47)». Стягнуто з Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 30.01.2018 по 14.05.2018 в розмірі 23415 (двадцять три тисячі чотириста п'ятнадцять) грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДП «Сокальська виправна колонія (№47)» та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 6798,99 грн. звернуто до негайного виконання.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивачу не було запропоновано всіх вакантних посад, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Відтак суд погодився з доводами позивача щодо неналежного виконання відповідачем обов'язку, визначеного у ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, та, як наслідок, порушення ним порядку звільнення позивача з займаної посади. Крім цього суд прийняв доводи позивача про те, що відповідачем неправомірно надано переважне право на залишення на роботі іншим працівникам з огляду на стаж роботи та кваліфікацію ОСОБА_2

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що суд не врахував той факт, що ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з Державною установою «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України, а проходив службу. Так, відповідно до ст. 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», служба в Державній кримінально- виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально- виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону. Таким чином, особи рядового та начальницького складу не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність. Так, відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально- виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. Отже, порядок, умови проходження служби, а також звільнення ОСОБА_2 передбачено Законом України «Про Національну поліцію», оскільки він проходив службу в Державній установі «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України, а не перебував у трудових відносинах. Натомість при винесені рішення суд застосовував статті Кодексу Законів ро працю України, який не регулює питання проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації регламентується статтею 68 Закону України «Про Національну поліцію».

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 з 01.01.1997 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

На виконання наказу Міністерства юстиції України від 13.09.2017 № 2865/5 «Про оптимізацію діяльності установ виконання покарань», наказом від 13.11.2017 № 4444/к Міністерства юстиції України затверджено структуру Державної установи «Сокальська виправна колонія (№ 47)» (додаток 1), затверджено штат Державної установи «Сокальська виправна колонія (№ 47)» (додаток 2).

Відповідно до наказу від 29.11.2017 № 305/ОД-17 Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» «Про попередження про планове вивільнення» доведено чисельність та штатні посади, що підлягають скороченню до працівників, які перебувають на займаних посадах, зокрема, і до старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_2

Згідно протоколу засідання кадрової комісії ДУ «Сокальська виправна колонія (№ 47)» від 26.01.2018 за результатами голосування членів кадрової комісії підтримано клопотання про звільнення майора внутрішньої служби ОСОБА_2 з кримінально-виконавчої служби.

Згідно наказу ДУ «Сокальська виправна колонія (№ 47)» від 29.01.2018 № 10/ОС-18 майора внутрішньої служби ОСОБА_2 /М-087254/, старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально-виховної та психологічної роботи, звільнено 29.01.2018 за пп.4 п.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Вважаючи такі дії та прийнятті рішення протиправними позивач з вернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального права, неповного з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесені рішення проігноровано вимоги спеціального законодавства, яке має перевагу над загальним, оскільки позивач не перебував у трудових відносинах з Державною установою «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України, а проходив у ній службу.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до ст. 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», служба в Державній кримінально- виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально- виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Таким чином, особи рядового та начальницького складу не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, порядок, умови проходження служби, а також звільнення ОСОБА_2 передбачено Законом України «Про Національну поліцію», оскільки він проходив службу в Державній установі «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України, а не перебував у трудових відносинах.

Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації регламентується ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 68 цього Закону Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

З наведеного слідує, що відповідач не зобов'язаний був пропонувати всі вакантні посади, а лише ті яким відповідає позивач, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків.

Так під час судового засідання представник апелянта заявив, що підтверджується матеріалами справи, 26.01.2018 на засіданні кадрової комісії (протокол № 7 від 26.01.2018) було розглянуто подання про звільнення позивача головою кадровою комісіє Бойком А.Є., було запропоновано вакантну посаду старшого начальницького складу - директора підприємства установи, оскільки на усіх вакантних посадах середнього начальницького складу (4 посад) запропоновано залишитись працівникам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, відповідний фаховий і професійний рівень, проявляють ініціативу та наполегливість по службі проте ОСОБА_2 від даної пропозиції відмовився, про що було складено акт. (а.с. 45-49)

Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про національну поліцію» переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Щодо посад на які міг претендувати позивач, згідно його доводів, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянтом до апеляційної скарги долучено порівняльний аналіз кваліфікаційних характеристик ОСОБА_2 та працівників, яким надано превагу при залишенні на службі.

Згідно цього аналізу колегія суддів встановила, що Когут М.Б. (старший інспектор групи по контролю за виконанням судових рішень), Федик Р.С. (оперуповноважений оперативної групи), Наконечний О.Р. (оперуповноважений оперативної групи на якого після призначення покладено додаткові обов`язки відповідального за інженерно - технічні засоби охорони), Лобода І.В. (старший інспектор відділу охорони на якого після призначення покладено додаткові обов`язки відповідального за наявністю та технічним станом транспортних засобів), Дак В.М. (черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки на якого після призначення покладено додаткові обов`язки відповідального за забезпечення пожежної безпеки) мали відповідну кваліфікацію, досвід роботи та практичні навички, які дали їм право на переважне залишення на службі.

Крім цього суд дослідивши матеріали справи, згаданий вище аналіз та вислухавши доводи представника апелянта встановив, що у ОСОБА_2 стаж роботи в органах Державної кримінально- виконавчої системи з 2000 року. Проте з липня 2005 року по липень 2014 він працював у кримінально-виконавчій інспекції. Посадові обов'язки працівників кримінально-виконавчій інспекції повністю відрізняються від посадових обов'язків працівників виправної колонії. А тому колегія суддів вважає, що кадрова комісія Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України при врахуванні переважного права на залишення на посаді в установі ОСОБА_2 не могла не врахувати той факт, що протягом дев'яти років позивач не набував практичних навичок і знань, пов'язаних із виконанням посадових обов'язків на посадах, які залишалися вакантними при проведенні скорочення.

Щодо покликання позивача про те, що він виявив бажання проходити службу на посадах молодшого начальницького складу суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що на момент звільнення ОСОБА_2 мав звання майора внутрішньої служби (старший начальницький склад) та перебував на посаді старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально - виховної та психологічної роботи.

Згідно розділу 6 Інструкції з організаційно-штатної роботи в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах охорони здоров'я, підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, а також типових штатів і штатних нормативів, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08.09.2004 № 173 (далі - Інструкція) передбачено поняття штатна дисципліна.

Штатна дисципліна - це точне виконання встановленого законодавством України і цією Інструкцією порядку складання та затвердження штатів, використання граничної чисельності персоналу для формування штатів органів і установ кримінально-виконавчої служби, а також порядку визначення в штатах посад рядового та начальницького складу, фахівців, службовців і робітників та використання їх за визначеним штатом призначенням.

Не допускається та вважається порушенням штатної дисципліни встановлення особам начальницького складу спеціальних звань, які не відповідають перелікам посад рядового і начальницького складу та відповідних їм граничних спеціальних звань.

Відтак, запропонувавши ОСОБА_2 посаду прапорщика, яка відноситься до категорії осіб молодшого начальницького складу керівництво Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України порушило б штатну дисципліну.

Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08.09.2004 № 174 затверджено переліки посад рядового і начальницького складу для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, та граничних спеціальних звань за цими посадами.

Так, у додатку 6 вказаного вище Переліку зазначено, що граничне спеціальне звання на посаді молодшого інспектора виправної колонії є старший прапорщик внутрішньої служби.

Відповідно до штату Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 13.11.2017 № 4444/к, граничне спеціальне звання для зайняття посади молодшого інспектора групи охорони є звання прапорщика внутрішньої служби.

Згідно з переліком посад Переліком посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань (наказ Національної поліції від № 142 від 04.12.2015), граничним спеціальним званням для посади «молодшого інспектора» є звання сержант поліції, що відноситься до категорії молодшого начальницького складу.

Судом першої інстанції не взято до уваги те, що граничне спеціальне звання - це найвище звання, яке може бути присвоєно особам рядового чи начальницького складу за тією чи іншою посадою.

Відповідно до частини шостої статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу», особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання:

рядовий склад: рядовий внутрішньої служб;

молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби;

середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби;

старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби;

вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби.

Присвоєння і позбавлення спеціальних звань, а також пониження і поновлення у спеціальному званні здійснюються в установленому порядку.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ від 12.03.2016 № 177 «Про затвердження Порядку присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань» та п. 3 ст. 85 Закону України «Про Національну поліцію» - Поліцейські можуть бути позбавлені спеціального звання за вчинення кримінального правопорушення на підставі вироку суду, що набрав законної сили.

Відтак, позбавлення позивача спеціального звання не належить до компетенції адміністрації установи.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що оспорюваний наказ Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України № 10/ОС-18 від 29.01.2018 про звільнення майора внутрішньої служби ОСОБА_2 /М-087254/, старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально-виховної та психологічної роботи, звільнено 29.01.2018 за пп. 4 п. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) був прийнятий у порядку, в межах та у спосіб, встановлені законом, а тому, підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування зазначеного наказу, поновлення на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для

справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Сокальська виправна колонія (№47)» Міністерства юстиції України задовольнити, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі № 803/605/18 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 18 вересня 2018 року