Справа № 2а-5489/10/1770
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року

Київ

справа №2а-5489/10/1770

адміністративне провадження №К/9901/729/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.08.2011 (суддя Ткачук Н.С.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2012 (головуючий суддя Бучик А.Ю., судді: Майор Г.І., Одемчук Є.В.) у справі №2а-5489/10/1770 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» до Державної податкової інспекції у місті Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» звернулось до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Рівне, в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.11.2010 №/0.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.08.2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2012, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» звернулось з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.08.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2012 у справі №2а-5489/10/1770, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» зводяться до того, що висновок податкового органу про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами є помилковим, оскільки валові витрати сформовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» за результатом господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Транснафтатрейд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтатранс» підтверджуються належними первинними документами, зокрема, товарно-транспортними накладними оформленими у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». А отже, визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 47113,20грн. згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав заперечення на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс», що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у місті Рівне було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2008 по 30.06.2010.

Перевіркою встановлено порушення позивачем крім іншого, зокрема, вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело заниження позивачем за ІІ квартал 2010 року податку на прибуток на суму 39261,00грн.

Вказаний висновок податкового органу ґрунтується на тому, що понесені позивачем витрати на придбання товару (дизельного палива) за результатом господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Транснафтатрейд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтатранс» не підтвердженні належним чином оформленими первинними документами, які б свідчили про факт постачання придбаного товару. Вказані операції визначені податковим органом як безтоварні (здійснені виключно з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків), тобто не спрямовані на настання реальних правових наслідків через відсутність у позивача належних первинних документів, зокрема, товарно-транспортних накладних на підтвердження перевезення придбаного товару, та використання придбаного товару в межах власної господарської діяльності позивача.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 28.10.2010 №1689/23-100/33276798 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.11.2010 №/0, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 47113,20 грн., в тому: за основним платежем - 39261,00грн. і штрафними (фінансовими) санкціями - 7852,20грн.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до валових витрат зараховуються суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснених як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються платником податку для їх подальшого використання у господарській діяльності, під якою розуміється будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 52 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг), які пов'язані з господарською діяльністю платника податку, та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Проте, слід наголосити, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів регулюється Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція). Вимоги вказаної Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як: закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Відповідно до розділу 3 Інструкції нафтопродукт - продукт, отриманий під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші, за винятком продуктів нафтохімії.

Розділом 5 Інструкції встановлено, що перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила перевезення).

Правилами перевезення встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Форма товарно-транспортної накладної для перевезення нафтопродуктів міститься в додатку 3 до Інструкції.

Згідно з розділом 7 Інструкції нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється товарно-транспортною накладною у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Товарно-транспортна накладна на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства. Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення товарно-транспортної накладної за наявності усіх її примірників. У товарно-транспортній накладній оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У товарно-транспортній накладній зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що лише за умови наявності товарно-транспортних накладних, оформлених відповідно до вищезазначених вимог, та за наявності інших первинних документів, зокрема, видаткових та податкових накладних, платіжних доручень, віднесення позивачем складу до валових витрат сум по взаємовідносинах з контрагентами є правомірним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.12.2008 та 10.06.2009 між позивачем (Покупець) та Товариством з обмежено відповідальністю «Транснафтатрейд» (Постачальник), позивачем (Покупець) та Товариством з обмежено відповідальністю «Нафтатранс» (Постачальник) було укладено договори поставки нафтопродуктів №135 та №21/10 відповідно.

В процесі розгляду даної справи суди попередніх інстанцій з достатньою повнотою дослідивши первинні документи, складені за наслідками здійснення господарських операцій з поставки дизельного пального від постачальників до позивача, дійшли висновку про відсутність факту реального виконання спірних операцій, виходячи не лише з якогось окремого недоліку, а усіх доказів у їх сукупності, зокрема, з огляду на невідповідність первинних документів вимогам законодавства; відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів, активів, виробничих потужностей, складських приміщень та транспортних засобів необхідних для виконання останніми, як постачальниками, договірних зобов'язань.

Також, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередній інстанцій, що надані позивачем, на підтвердження факту поставки товару, товарно-транспортні накладні не містять всіх необхідних обов'язкових реквізитів, зокрема, підпису та найменування посади особи, яка відпустила нафтопродукти, печатки вантажовідправника, часу виїзду з підприємства-вантажовідправника, часу прибуття до вантажоодержувача, номеру, серії і дати довіреності, що суперечить вимогам Інструкції.

Досліджені в процесі розгляду справи первинні документи, не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт транспортування та поставки (руху) нафтопродуктів саме від контрагентів-постачальників до позивача та не підтверджують зв'язок понесених витрат із його господарською діяльністю.

Враховуючи викладене та за встановлених обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» є правильним.

Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення №/0 від 09.11.2010.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетранссервіс» залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.08.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2012 у справі №2а-5489/10/1770 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду