Справа № 2040/6386/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 вересня 2018 р. № 2040/6386/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Андрущенко Д.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Жолонко О.В.,

відповідача - Мазура В.С., Діанової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини" (вул. Комарова, 4а, м. Карлівка, Полтавська область, 39500, )

до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, )

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини" (далі по тексту - позивач, ТОВ «ТД ДЧК», товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС, контролюючий орган), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДФС у Харківській області № від 15.01.2018р.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення було винесено відповідачем на підставі акту від 01.12.2017 року № 23070/20-40- 40-01-10/38614911 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів згідно з яким, встановлено факт реалізації двох пакетів вина «Кадарка Чорноморська» (міст.1,0 л., міцн. 9-12%об.), один з яких було реалізовано за відсутності марки акцизного податку.

Вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню через те, що перевірку проведено 22.11.2017 року, а акт складено 23.11.2017 року, зазначення в акті, що керівник ОСОБА_4 з актом ознайомлений, але від підпису відмовився документально не підтверджено, а отже перевірка пройшла незаконно.

Стверджує також, що частини марки на одній з пляшок фактично залишилися на пляшці, пакеті та стелажі, подано акцизну марку та прикріплено її на місце.

Зазначає про не вчинення працівниками контролюючого органу дій з вилучення вказаних товарів з вільного обігу в порушення приписів п. 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджен7ого постановою КМУ № 1251 від 27.12.2010 р., а повернули пакет вина без акцизної марки суб'єкту господарювання, а також стверджував про тиск на продавця магазину з боку працівників контролюючого органу, яка була вимушена написати невигідні для позивача пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідач подав до суду письмовий відзив на позов. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що не згоден з адміністративним позовом, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками ГУ ДФС в Харківській області на підставі наказу від наказу ГУ ДФС у Харківській області від 17.11.2017 № 6851 «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 17.11.2017 № 2134 та № 2135, 22 листопада 2017 року було проведено фактичну перевірку магазину за адресою: вул. Полтавська, б/н, м. Красноград, Харківська область.

Дії по проведенню перевірки здійснювались в присутності продавця ОСОБА_5, керівника позивача ОСОБА_4 та начальника юридичного відділу підприємства ОСОБА_6, який ознайомився із направленнями на перевірку та службовими посвідченнями працівників відповідача, а також отримав копію наказу на проведення перевірки, про що свідчать відповідні записи та підписи на копіях направлень від 17.11.2017 р. № 2134, 2135.

За результатами перевірки було слкдано акт фактичної перевірки від 01.12.2017 № 23070/20-40-40-01-10/38614911, який було надано на ознайомлення та підписання керівнику позивача ОСОБА_4, який відмовився від його підписання та отримання, що підтверджується безпосередньо в акті (арк. 4) та акті відмови від 04.12.2017 р. № 4929/20-40-40-01-10/38614911.

З наданих в судовому засіданні поясненнях представником відповідача встановлено, що під час оформлення матеріалів перевірки, в ч. 1 акту було помилково зазначено дату її початку « 23.11.2017 року». Фактично перевірку було розпочато 22.11.2017 р., що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представником позивача.

Так, під час перевірки, зокрема, встановлено факт реалізації двох пакетів вина «Кадарка Чорноморська» (місктістю 1, 0 літр, міцн. 9-12 % об., цукор -3-5% мас.), вартістю 52,02 грн. за 1 пакет, один з яких не марковано маркою акцизного податку встановленого зразка. Згідно висновку акту перевірки встановлено порушення вимог ст. 11 Закону № 481/95-ВАР, п. 226.11 ст. 226 ПКУ.

Як вбачається з письмових пояснень продавця магазин ОСОБА_7, 22.11 2017 року вона продала два вина «Кадарка Черноморська» 1 л за ціною 52-05 на суму 104, 10 грн. На одному пакеті вина «Кадарка Чорноморська» була відсутня акцизна марка , так як в процесі зберігання з метою реалізації вона відклеїлась.

Крім того, зазначений факт такої реалізації підтверджено копією фіскального чека № 103051 від 22.11.2017 р. та фото немаркованої продукції.

При цьому, позивачем в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ належних та допустимих, достатніх та достовірних доказів відклеювання марки в приміщенні магазину та її наклеювання тут же на місці на пакет з вином, наявності залишків акцизної марки на пакеті та стелажі не надано, а судом під час розгляду справи не добуто. Так само, як і факту тиску на продавчиню магазину ОСОБА_7 під час написання нею письмових пояснень судом не встановлено, доказів (встановлення факту актами службових розслідувань, судовими рішеннями) не надано. Зазначене твердження представника позивача суд не приймає до уваги ще й через ту обставину, що про зазначені письмові пояснення представник позивача дізнався під час підготовчого судового засідання, задля ознайомлення з якими судом оголошувалась технічна перерва, а отже останній не міг до судового засідання об'єктивно знати про факт такого написання та будь-який тиск з боку працівників контролюючого органу. Отже, таке твердження представника позивача суд розцінює як припущення.

Таким чином, за виявлені в ході перевірки порушення вимог ст. 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481), п. 226.11 ст. 226 ПК України, відповідальність за яке передбачено абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 у вигляді застосування фінансової санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень до позивача, рішенням від 15.01.2018 № застосовано фінансові санкції на суму 17000,0 грн. за реалізацію алкогольних напоїв немаркованих марками акцизного податку.

Рішення про застосування фінансових санкцій контролюючим органом було направлено позивачу за місцезнаходженням засобами поштового зв`язку 15.01.2018 та повернулись на адресу контролюючого органу з позначкою про неможливість вручення датованою 21.02.2018 р., про що свідчать копії поштового конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно п. 58.3 ст. 58 ПКУ у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Суд відзначає, що згідно п. п. 19 1.1.16. п. 19 1.1. ст. 19 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Порядок проведення та оформлення результатів фактичних перевірок врегульовано наступними нормами ПК України.

П.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлено ст.80 ПК України.

П. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Згідно п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Суд зазначає, що підпунктами 20.1.19, 20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи доходів і зборів уповноважено застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на них, а також складати стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків -юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому Законом.

Пунктом 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого Постановою КМ України від 02.06.2003 р. № 790, в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Порядок № 790) підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, чинне законодавства визначає як достатню підставу для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, наявність матеріалів контролюючих органів, що підтверджують факт правопорушення.

Рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за порушення норм Закону № 481/95-ВР складається за формою згідно з додатком до Порядку № 790 (п. 8).

Згідно ст. 11 Закону № 481 п. 226.11 ст. 226 ПКУ, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Як вбачається з наведеного, з урахуванням абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481, законодавець визначає декілька окремих обмежень щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів немаркованих марками акцизного податку:

- ввезення на митну територію України;

- виробництво;

- зберігання;

- транспортування;

- прийняття на комісію з метою продажу;

- продаж на митній території України.

Таким чином, суд погоджується із твердженням відповідача про те, що в ході перевірки було встановлено порушення вимог ст. 11 Закону № 481, п. 226.11 ст. 226 ПК України, відповідальність за яке передбачено абз. 16 ч. 2 ст.17 Закону № 481 у вигляді фінансової санкції (штрафу) у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятих ним рішень.

Згідно статті 139 КАСУ в даному випадку відсутні підстави для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини" (вул. Комарова, 4а, м. Карлівка, Полтавська область, 39500, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.09.2018 р.

Суддя Бадюков Ю.В.