Справа № 826/14602/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочко Є.О.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про: визнання бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. щодо невнесення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) № НОМЕР_2 (на суму 40 000,00 грн.), зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_2, який відкритий на ім'я ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) з зазначенням суми до виплати у розмірі 40 000,00 грн., зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) з зазначенням суми до виплати у розмірі 40 000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», оформлене наказом від 01 червня 2016 року № 42/1, про визнання нікчемним правочину щодо переказу коштів (транзакції), здійсненої 19 травня 2016 року на рахунок НОМЕР_2, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», що належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1).

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_2 на суму 40 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», подала апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_4 укладений договір № 980-012-000002373 від 05 квітня 2016 року банківського рахунку «Поточний рахунок фізичної особи», відповідно до якого на ім'я ОСОБА_4 відкритий поточний рахунок НОМЕР_2.

22 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_4 укладений строковий договір банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень+» (класичний) № 980-012-.

За умовами цього договору вкладник (позивач) вносить, а Банк приймає грошові кошти вкладника (далі - вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 (далі - депозитний рахунок) у гривні, що відкривається банком на ім'я вкладника, і зобов'язується виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти в порядку та на умовах, встановлених цим договором та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно з п. 1.2 цього депозитного договору, сторони узгодили, що фактичною початковою сумою вкладу за цим договором є сума, яка зарахована на депозитний рахунок у період вказаний п. 1.3 договору (а саме: у період протягом 5-ти робочих днів з дати укладення договору), та у розмірі не менше ніж 1 000 грн.

На підтвердження обставин внесення коштів на вказаний депозитний рахунок позивач надав разом з матеріалами позову копію платіжного доручення №5520806 від 22 квітня 2016 року, згідно якого ОСОБА_4 перерахував Банку зі свого поточного рахунку НОМЕР_2 кошти у сумі 60 000 грн. з призначенням платежу «залучення коштів на депозит згідно договору 980-012-000226836 від 22 квітня 2016 року».

Також, 22 квітня 2016 року ОСОБА_4 уклав договір № 980-012-000226840 з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», згідно умов якого позивач надає в користування ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» грошові кошти в розмірі 40 000 грн., а ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти шляхом зарахування на рахунок № НОМЕР_2.

На підтвердження обставин перерахування коштів з поточного рахунку № НОМЕР_2 на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» № НОМЕР_3 в ПАТ «Банк Михайлівський» в рамках цього договору № 980-012-000226840 від 22 квітня 2016 року позивач надав копію платіжного доручення № 5520894 від 22 квітня 2016 року на суму 40 000 грн.

Крім того, в матеріалах справи, наявна копія квитанції № 5520602 від 22 квітня 2016 року, за змістом якої ОСОБА_4 на свій поточний рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський» були внесені кошти у сумі 100 000 грн.

В подальшому, 19 травня 2016 року ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_2 здійснено перекази коштів в сумі 40 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-012-000226840 від 22 квітня 2016 року» та 724,66 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-012-000226840 від 22 квітня 2016 року», що підтверджується випискою банку по вказаному поточному рахунку позивача за 19 травня 2016 року.

Поряд з цим, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» від 23 травня 2016 року № 14/БТ, Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» від 23 травня 2016 року № 812, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 місяць з 23 травня 2016 по 22 червня 2016.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду строк тимчасової адміністрації продовжено до 22 липня 2016 та продовжено повноваження Уповноваженої Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 22 липня 2016 включно.

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 12 липня 2016 №124-рш, Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 12 липня 2016 №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 з 13 липня 2016 по 12 липня 2018 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 01 вересня 2016 №1702 повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплато-спроможності банків Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 включно.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що з 18 липня 2016 Фонд розпочинає виплати кошти вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський».

Як встановлено судом першої інстанції, 30 вересня 2016 ОСОБА_4 отримав гарантоване відшкодування за рахунок коштів Фонду всього у сумі 60 426,26 грн., що визнається самим позивачем.

Разом з тим, відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 24 травня 2016 №27/1 «Про створення комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними» зазначена Комісія здійснила перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених Банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку (з 23 травня 2015) та склала за результатами такої проведеної перевірки акт №3 від 01 червня 2016. Так в ході зазначеної перевірки комісією встановлено, що Банком 19 травня 2016 виконано платіжні документи ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» () з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206 980 863,90 грн., в той час, як фінансових можливостей товариства, зокрема, залишку коштів, було недостатньо для проведення вищенаведених правочинів.

За наведених обставин комісія дійшла висновку, що вказані правочини (транзакції) підпадають під критерії, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону (а саме: банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним дот категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства).

Згідно тексту витягу з додатку 2 до акта №3 від 01 червня 2016 року, позивача також включено до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19 травня 2016 року здійснені перерахування коштів з поточного рахунку НОМЕР_4 ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», в частині операції з перерахування коштів у сумі 40 724,66 грн.

За наслідками проведеної перевірки уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_6 своїм наказом від 01 червня 2016 року № 42/1 затвердив результати такої перевірки правочинів та наказав застосувати наслідки нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 платіжних документів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» по перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206 980 863,90 грн., шляхом видання відповідного розпорядження.

Водночас документальні докази направлення уповноваженою особою Фонду письмового повідомлення про визнання правочинів (транзакцій) нікчемними на адресу ОСОБА_4 представники сторін до суду не подали та про наявність такого не зазначили.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 № 4452-VI (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі також - Закон №4452-VI).

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону, «вклад» - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI).

Частиною першою ст. 3 Закону №4452-VI, визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно, Фонд є суб'єктом владних повноважень у вказаних правовідносинах.

За змістом ч. 1 і 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст. 27 Закону № 4452-VI.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 3-5 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (надалі - Положення №14, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розд. ІІІ Положення №14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у п. 2, 3 розд. IV Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Згідно ч. 1 і 2 ст. 28 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Отже, передбачені Законом № 4452-VI, гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка та/або депозиту.

Поряд з цим, п. 2 розд. IV Положення №14, передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, зокрема, з урахуванням обмежень, визначених уповноваженою особою Фонду відповідно до частини другої статті 38 Закону).

За правилами частини другої ст. 38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як видно з текстів рішень Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 травня 2016 року № 812, 12 липня 2016 року № 1213 та від 01 вересня 2016 року № 1702 (як розміщена на офіційному сайті Фонду), повноваження Фонду за ст. 37 і 38, а також ряжу інших статей Закону № 4452-VI були делеговані уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Як встановлено колегією суддів, відповідач-уповноважена особа Фонду, вважає, що перекази коштів (транзакції), здійснені ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19 травня 2016 у сумі 40 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-012-000226840 від 22 квітня 2016» на рахунок НОМЕР_2 та коштів у сумі 724,66 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів за договором № 980-012-000226840 від 22 квітня 2016» на поточний рахунок № НОМЕР_2, що належать ОСОБА_4, є нікчемними, на підставі п. 7 і 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI та у зв'язку з тим, що перерахування на поточний рахунок позивача грошових коштів 19 травня 2016 було здійснено у той час, коли з 22 грудня 2015 ПАТ «Банк Михайлівський» було визнано проблемним банком та нього поширювались обмеження, встановлені постановою Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року №917/БТ із внесеними постановою від 27 квітня 2016 року №295/БТ змінами.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими доводами, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на дату укладення позивачем договору № 980-012-000226840 з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та здійснення правочинів (транзакцій) відносно Банку діяла постанова № 917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» затверджена Правлінням Національного банку України 22 грудня 2015 (далі - Постанова № 917/БТ), у відповідності до якої, на підставі норм ст.ст. 7, 15, 55 Закону України «Про Національний банк України», ст.ст. 66, 67, 73, 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність», глав 3, 5, розд. І та глави 12 розд. II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України 17 серпня 2012 №346, встановлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних, встановлено для ПАТ «Банк Михайлівський» обмеження в діяльності в тому числі не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Проте, ця постанова Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року № 917/БТ із внесеними постановою від 27 квітня 2016 № 295/БТ змінами, стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Як зазначає апелянт, між ПАТ «Банк Михайлівський» (новий кредитор) та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» (первісний кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги № 2 від 19 травня 2016, згідно з яким первісний кредитор зобов'язується відступити новому кредитору права вимоги, належні первісному кредитору, за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, укладеними з юридичними особами (боржниками), права вимоги за якими належать первісному кредитору, перелік яких наведено у додатку №1 до вказаного договору, що, за твердженнями відповідача, відбулося у порушення постанови Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 № 917/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27 квітня 2016 № 295/БТ змінами.

На підтвердження викладеного відповідачем надано суду копії наказу від 01 червня 2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», договору відступлення права вимоги №2 від 19 травня 2016, постанов Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 № 917/БТ і від 27 квітня 2016 № 295/БТ.

Тобто, вказаний договір відступлення права вимоги № 2 від 19 травня 2016 стосується відступлення права вимоги за кредитними договорами, у той час коли у межах спірних правовідносин між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» мало місце укладення договору, який предметно відноситься до договору позики, де кредитором виступає позивач, а не ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».

Відтак, факт укладення між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» договору відступлення права вимоги №2 від 19 травня 2016 року не міг жодним чином вплинути на нікчемність спірної операції.

Також колегія суддів, зазначає, що підстав вважати наявними обставини надання переваг не встановлених законом, окремим кредиторам банку перед іншими кредиторами у зв'язку із зарахуванням грошових коштів на поточний рахунок позивача з рахунку іншої юридичної особи, немає виходячи з наступного.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 1, 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч. 1, 2 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог ст. 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених ст. 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Крім того, апелянт зазначаючи про те, що кошти на поточному рахунку позивача отримані 19 травня 2016 від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на підставі договору позики, не є вкладом, оскільки попередньо не залучені банком, не спростував вказане жодними документальними доказами твердження ОСОБА_4 щодо внесення ним 22 квітня 2016 на поточний рахунок суми коштів у розмірі всього 100 000 грн. (тобто, в тому числі 40 000 грн., що буди передані в подальшому у позику ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр»).

При цьому, вкладом у розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 № 2121-III є кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У розумінні ст. 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р., практики ЄСПЛ та ст. 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.

Також, у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли на його рахунок як вкладника за договором банківського рахунку від 05 квітня 2016, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст. 26 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2017 року (справа №К/800/16649/17).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про протиправність рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», оформлене наказом від 01 червня 2016 року № 42/1, в частині визнання нікчемним правочину щодо переказу коштів (транзакції), здійснених на рахунок НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», що належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1).

Між тим, вказане рішення (наказ) від 01 червня 2016 року № 42/1 в частині, що стосується позивача, в судовому порядку оскаржене не було та є чинним, а тому апелянт мав враховувати його у свої діяльності.

Відповідно до п. 6 розд. ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (в останній чинній редакції), Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, окрім іншого, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 5 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, формується за структурою, визначеною додатком 7 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 8 до цього Положення, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до п. 4, 5 розд. ІІІ цього Положення на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру. Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час дії тимчасової адміністрації, до першої частини Загального реєстру включаються ГСР за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій: за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; за договорами банківського рахунку.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час ліквідації, до першої частини Загального реєстру включаються ГСР за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій: за договорами банківського вкладу незалежно від закінчення строку їх дії; за договорами банківського рахунку.

ГСР за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчується після початку тимчасової адміністрації, виплачуються після прийняття рішення про ліквідацію банку.

До чергових частин Загального реєстру включаються ГСР за договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, та за договорами банківського рахунку після отримання Фондом інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною), щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення неплатоспроможним банком операцій.

Під час дії тимчасової адміністрації до чергових частин Загального реєстру включаються ГСР тільки за тими договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, щодо яких знято обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій та строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Частини Загального реєстру та дати початку виплат за ними затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку рахунків до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку рахунків Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру); 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру).

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації доповнення до переліку рахунків, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Схожі норми містились в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та стосувались порядку подання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, до Фонду, формування Фондом Загального реєстру вкладників та його доповнення на підставі отриманої від уповноваженої особи інформації (переліку вкладників, додаткової інформації про вкладників).

З врахуванням вказаних положень законодавства та встановлених у справі обставин, апелянт не допускав по відношенню до позивача протиправної бездіяльності, оскільки наказ від 01.06.2016 №42/1 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині, що стосується позивач є чинним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення (наказу) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», оформлене наказом від 01 червня 2016 року № 42/1, в частині, що стосується ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1), та зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком НОМЕР_2 на суму 40 000 грн.

Щодо правомірності позовних вимог в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни Переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо ОСОБА_4 із зазначенням суми виплати відшкодування у розмірі 40 000 грн., колегія суддів зазначає наступе.

За змістом норм Закону № 4452-VI та Положення №14 Загальний реєстр вкладників формується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виключно на підставі Переліку вкладників або додаткової інформації, поданої Уповноваженою особою Фонду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в силу вищезазначених норм законодавства зобов'язаний внести зміни до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» в частині збільшення належної ОСОБА_4 розміру суми відшкодування для здійснення виплат коштів останньому за банківським вкладом за рахунок Фонду лише після подання уповноваженою особою Фонду додаткової інформації щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у відповідному розмірі.

Тому, позовна вимога щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести та затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 40 000 грн., що належить до виплати ОСОБА_4 є такою, що заявлена передчасно, а тому не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу порушення його прав з боку саме Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час формування Загального реєстру вкладників.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно правомірності та обґрунтованості позовних вимог в частині.

Крім того, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно безпідставного стягнення судових витрат за рахунок Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки, на переконання колегії суддів, вказані витрати стягнуто з дотриманням вимог ст. 94 КАС України, з особи, яка є відповідачем по справі.

Під час розгляду зазначеної справи в суді апеляційної інстанції апелянтом не доведено, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції здійснив порушення норм матеріального чи процесуального права, або неповною мірою з'ясував обставини, що мають значення для її вирішення.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2018 року.