Справа № 808/526/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" вересня 2018 р. м. Дніпро справа № 808/526/18
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. (суддя Батрак І.В., м. Запоріжжя) у справі № 808/526/18

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича,

треті особи - Державна організація "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр",

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати противоправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" Волкова О.Ю. щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції здійснені 19.05.2016р. ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" на поточний рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_1 у сумі 26342,27 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договору №980-015-000198436 від 03.03.2016р.";

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. надати Державній організацій "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 26342,27 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2, яка згідно свідоцтва про спадщину є спадкоємцем ОСОБА_4, які були переказані 19.05.2016р. ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" на поточний рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_1 у сумі 26342,27 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договору №980-015-000198436 від 03.03.2016р.";

- стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1409,60 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. позов задоволено, а саме:

- визнано протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ "Банк "Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції здійснені 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок ОСОБА_4 у сумі 26 342,27 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договору №980-015-000198436 від 03.03.2016";

- зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ "Банк "Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати Державній організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 26 342,27 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2, яка відповідно до свідоцтва про спадщину є спадкоємцем ОСОБА_4, які були переказані 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок ОСОБА_4 у сумі 26 342,27 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно договору № 980-015-000198436 від 03.03.2016".

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення інформації про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що 03.03.2016 р. між ОСОБА_4 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір позики №980-015-000198436. Сума договору 25 000,00 грн. (далі - Договір). ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" було здійснено повернення ОСОБА_4 25 295,08 грн.

Кошти ОСОБА_4 були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця.

Отже, судом першої інстанції була недостатньо досліджена правова природа Договору та суд дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_4 набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) у межах граничного розміру відшкодування відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (надалі - Закон №4452-VI).

Станом на дату розгляду справи, в межах граничної суми відшкодування коштів за вкладами Фондом виплачуються як суми вкладів у розумінні ст.2 Закону № 4452-VI, так і суми коштів, прирівняних до вкладів відповідно до п. 15 Перехідних положень Закону №4452-VI зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" №1736-VIII 15.11.2016 (надалі - Закон №1736-VIII).

Укладений Договір позики № 980-015-000198436 від 03.03.2016 є двостороннім, укладеним ОСОБА_4 безпосередньо з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", без участі банку як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону № 4452-VI.

Отже, гарантії Закону № 4452-VI зі змінами, внесеними Законом №1736-VIII, не поширюються на ситуацію із ОСОБА_4

З 22.12.2015 відносно банку діяла постанова № 917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", затверджена Правлінням НБУ 22.12.2015 року (далі - Постанова № 917), якою встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності, та ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами. Постановою Правління НБУ від 27.04.2016 № 295/БТ (далі- Постанова № 295) були внесені зміни до Постанови № 917 та встановлені для банку обмеження в діяльності, в тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" Договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та Договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016. Вказані договори стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу.

Банком порушено обмеження, встановлені Постановою №917 в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 957 997,25 гривень на підставі укладених з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договорів відступлення прав вимоги, при відсутності права на укладення таких правочинів.

Укладання Договору відступлення №1805, Договору відступлення прав вимоги №1 було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур банку, а тому вказані правочини є нікчемними відповідно до положень п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалось, операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі банку за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ "Банк Михайлівський".

Саме за рахунок коштів, що були відображені внутрішніми проводками на рахунках ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на підставі нікчемних правочинів (договорів): Договору відступлення прав вимоги №1805, Договору відступлення прав вимоги № 1, - 19.05.2016 року, тобто в день отримання коштів, ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" ініціювало повернення коштів за Договорами позики, укладеними ним з фізичними особами.

Враховуючи, що кошти отримувались ОСОБА_4 на підставі договорів позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, а також те, що кошти, які обліковуються на рахунку ОСОБА_4, відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, в Уповноваженої особи Фонду відсутні підстави для включення ОСОБА_4 до переліку рахунків вкладників з огляду на положення ст. 27 Закону № 4452-VI.

Наказом Уповноваженої особи Фонду від 01.06.2016 №42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 гривень відповідно до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В ході проведення такої перевірки Уповноваженою особою Фонду виявлено ряд правочинів, у тому числі і за участю ОСОБА_4, які є нікчемними з підстав, визначених ст. 38 Закону.

Результатом виявлення нікчемних правочинів і відповідно не включення осіб, за участю яких вони вчинялися, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду є недопущення необґрунтованого збільшення розміру кредиторських вимог відповідно до ст. 29 Закону № 4452-VI і захист прав кредиторів всіх черг та недопущення порушення правил черговості задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону №4452-VI.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 03 березня 2016 року між ОСОБА_4 (сторона-1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (сторона-2) укладено договір №980-015-000198436, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн., у порядку та на строк 183 дні, які передбачені цим Договором, а сторона-2 зобов'язується повернути кошти строні-1 та виплачувати проценти, у порядку та на умовах, встановлених цим договором на рахунок НОМЕР_1.

У подальшому, від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на виконання умов договору, укладеного з позивачем, 19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 з рахунка НОМЕР_2 надійшли кошти в розмірі 25 000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-015-000198436 від 03.03.2016" та в розмірі 295,08 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-015-000198436 від 03.03.2016".

Відповідно до наказу тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" від 01.06.2016 № 42/2 зазначені перекази коштів (транзакції), здійснені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" визнано нікчемними правочинами на підставі пунктів 7, 9 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

23 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України №14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14 "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора", яким розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року. 13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський", відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" призначено Ірклієнка Ю.П.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" від 01 червня 2016 року №42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені в акті №2 комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн. відповідно до положень пп. 7-9 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №991 від 13 червня 2016 строк здійснення тимчасової адміністрації було продовжено з 23 червня 2016 до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, померлого 03.11.2016. Спадщина складається з права на грошові вклади з належними відсотками та нарахованою компенсацією у ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунку НОМЕР_1 відповідно до договору №980-015-00000825 від 03.03.2015 (Договір банківського рахунку), залишок коштів - 26 342,27 грн.

Позивач звертався до відповідача із заявами щодо включення його до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте, відповідно до відповідей відповідача від 29.01.2018 № ЗГ(К)/359 ОСОБА_2 повідомлено, що переказ коштів (транзакція), що здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок ОСОБА_4, є нікчемним.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 делеговані повноваження Уповноваженої особи Фонду: ОСОБА_6 з 25 січня 2017 року, що визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Волкову О.Ю.; з 25 січня 2017 року, що визначені пунктами 4,5,6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 383 від 08.02.2018 ОСОБА_6 звільнено від виконання обов'язків та відкликані раніше делеговані йому повноваження, а уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" призначено Смолія Богдана Володимировича, якому з 09.02.2018 року делеговані повноваження, що визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину. Договір №980-015-000198436 від 03.03.2016, на який посилається у своїх запереченнях відповідач, був укладений між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ОСОБА_4, спадкоємцем якого є позивач, і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цього договору;

- договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку;

- договір №980-015-000198436 від 03.03.2016, що укладений між ОСОБА_4 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", є договором позики та регулюються статтями 1046-1053 Цивільного кодексу України;

- згідно з випискою про стан рахунку НОМЕР_1 кошти у сумі 25 295,08 грн. зараховані на банківський рахунок ОСОБА_4 в ПАТ "Банк Михайлівський". Операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України;

- повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів на банківський рахунок чоловіка позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19 травня 2016 року, що підтверджується випискою з банку та не заперечується відповідачем. Отже, грошові кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточному рахунку позивача у ПАТ "Банк Михайлівський";

- відповідачем належними та допустимими доказами не доведено відсутність майнових прав позивача на кошти, що є предметом даного спору. Отже, обставини щодо наявності визначених пунктами 7, 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI підстав нікчемності правочину не знайшли свого підтвердження, відповідач належних та допустимих доказів щодо цього не надав;

- передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452), Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка;

- відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, померлого 03.11.2016. Спадщина складається з права на грошові вклади з належними відсотками та нарахованою компенсацією у ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунку НОМЕР_1 відповідно до договору №980-015-00000825 від 03.03.2015 (Договір банківського рахунку), залишок коштів - 26 342,27 грн., а тому в силу приписів пункту 3 частини першої статті 2 Закону №4452 позивач має вклад у ПАТ "Банк Михайлівський";

- за результатами правочину - перерахування грошових коштів в розмірі 25 295,08 грн. з банківських рахунків ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок ОСОБА_4, спадкоємцем якого є позивач, відбулося набуття позивачем права власності на вказані кошти;

- кошти, повернуті ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, є вкладом, рахунок позивача мав бути включеними до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду у відповідача не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача з огляду на таке.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб- суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, серед іншого, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Разом з тим, відповідно до частин 2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, відповідно до якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Таким чином, право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, встановлено статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За змістом зазначених норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків його нікчемності повинно опосередковуватись з підставами, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI встановлено, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що кошти, залучені банком від вкладника (або які надійшли до вкладника) на умовах договору банківського рахунку, є вкладом в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2016 року на поточний рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_1 з рахунку НОМЕР_2 надійшли кошти в розмірі 25000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-015-000198436 від 03.03.2016" та в розмірі 295,08 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-015-000198436 від 03.03.2016".

Відповідно до наказу тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" від 01.06.2016 № 42/2 зазначені перекази коштів (транзакції), що здійснені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", визнано нікчемними правочинами на підставі пунктів 7, 9 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Судом встановлено, що кошти було перераховано юридичною особою саме для ОСОБА_4 на виконання умов договору, що передбачав повернення грошових коштів на поточний рахунок, що відкритий на його ім'я в ПАТ "Банк Михайлівський" та виплату процентів.

ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь ОСОБА_4, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора - ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" до отримувача переказу, тобто ОСОБА_4

Колегія суддів зазначає, що п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI наділяє правом Фонд виявляти нікчемні правочини, що укладені банком, а не будь-якими іншими особами, тому такі дії відповідача щодо встановлення нікчемності транзакцій не мають правових наслідків.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що кошти були зараховані на рахунок ОСОБА_4 всупереч постанови Національного банку України № 917/БТ від 22.12.2015р. "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", оскільки вказана постанова була прийнята під грифом "Банківська таємниця", а тому ОСОБА_4 з об'єктивних підстав не міг знати про прийняття НБУ такої постанови, з огляду на що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з недодержанням посадовими особами ПАТ "Банк Михайлівський" вимог законодавства України та вказівок Національного банку України.

Також колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій підтверджуючих фактів, що зазначені операції проводились без фактичного перерахування коштів, за відсутності грошових коштів в такій кількості на кореспондентському рахунку ПАТ "Банк Михайлівський", зокрема вироку суду щодо встановлення вини посадових осіб банку по здійсненню таких проводок в балансі, суду не надано, з огляду на що вказані доводи судом не приймаються.

Аналізуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничного розміру відшкодування.

За правилами статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Таким чином, з моменту отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" відповідач був зобов'язаний сформувати повний перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього рахунки ОСОБА_4, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Щодо посилань відповідача на приписи Закону № 1736-VIII, яким Закон № 4452-VI доповнено пунктом 15 та стосується обставин, які враховуються при прирівняні фізичних осіб до вкладників, то підстав для застосування норм вказаного Закону немає, оскільки кошти, що отримані ОСОБА_4 на свій рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський" від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на виконання умов укладеного між ними договору відповідають поняттю "вклад", наведеному в п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI без такого прирівняння.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому оскаржене рішення відповідача суперечить приписам чинного законодавства та є протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. у справі №808/526/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов