Справа № 808/1807/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 серпня 2018 року Справа № 808/1807/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікова Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу

позову ОСОБА_1

до Національної поліції України

до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Національної поліції України (далі - відповідач 1), до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі - відповідач 2) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 2 №89 о/с від 18.09.2017 в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"(у зв'язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_1;

- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України;

- стягнути з відповідача 1 на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2017 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з травня 2001 року по листопад 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений відповідно до п.9 розділу 11 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України. З 07.11.2015 позивача зараховано до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, однак наказом від 28.02.2017 №33о/с, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", звільнено зі служби в поліції, підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі №808/1003/17, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017, наказ №33 о/с від 28.02.2017 визнано протиправним та скасовано. Однак, 18.09.2017 Департаментом протидії наркозлочинності Національної поліції України винесено наказ №89/ос котрим відповідно до Закону України «Про національну поліцію» звільнено позивача зі служби. Позивач вважає наказ Національної поліції України від 18.09.2017 №89о/с про звільнення за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) його зі служби у поліції протиправним, прийнятим з грубим порушенням вимог міжнародно-правових актів, Конституції України, Закону України "Про Національну поліцію", Кодексу законів про працю України та інших нормативних актів. Позивач посилаючись на приписи ст.68 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 4 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" вважає, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, судом до спірних правовідносин застосовуються положення трудового законодавства. З урахуванням положень ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" відповідач - Національна поліція України зобов'язана була, на думку позивача, попередити позивача про звільнення, запропонувати йому усі вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків. Однак, жодного попередження про звільнення, а також пропозиції відповідачем 1 щодо вакантних посад, які відповідають досвіду роботи, освітньому рівню, стану здоров'я, ставленню до виконання службових обов'язків позивача не зроблено. Таким чином, Національною поліцією України реорганізація чи скорочення штатів фактично не проводилась, а лише замінено тимчасовий штатний розпис на постійний, відсутні пропозиції відповідача-1 щодо надання позивачу іншої посади, або відмови позивача від запропонованої йому посади, тому звільнення позивача за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Національною поліцією України проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому спірний наказ №89о/с від 18.09.2017 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Ухвалою судді від 18.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження (без повідомлення сторін) в адміністративній справі №808/1807/18, перше судове засідання призначено на 11.07.2018 без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, 12.07.2018 (вх. №21857) та 20.08.2018 (вх.№26114) надав до суду відзив на позовну заяву, у якому, зокрема зазначає, що порядок проходження служби поліцейськими врегульовано нормами спеціального законодавства: Законом України «Про Національну поліцію». Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №981 ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент протидії наркозлочинності, також вказана постанова та наказ НПУ від 27.12.2016 №1372, яким затверджено перелік змін у штатах Національної поліції є підставою для звільнення позивача. Крім того, зазначає, що позивача було попереджено про наступне звільнення 18.07.2017. Також звертає увагу, що пропонування іншої роботи в Департаменті, навіть застосовуючи положення КЗпП України не є можливим, у зв'язку з фактичною ліквідацією юридичної особи та відсутністю посад на роботі у ліквідованому Департаменті. Беручи до уваги вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позову.

Від відповідача 2 до суду не надходило письмового відзиву або будь-яких пояснень.

Ухвалою судді від 18.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11.07.2018, яке не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, та було перенесено на 23.08.2018 без виклику сторін.

Ухвалою судді від 23.08.2018 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

За приписами ч.1 ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно із пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №981 від 30.11.2016 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" Кабінет Міністрів України постановив: 1.Ліквідувати як юридичну особу публічного права Департамент протидії наркозлочинності як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. 2.Національній поліції забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту протидії наркозлочинності, що ліквідується.

Відповідно до ст.ст.14, 15 Закону України "Про Національну поліцію" та постанови Кабінету Міністрів України №981 від 30.11.2016 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" тимчасово виконуючим обов'язки Голови Національної поліції видано Наказ №1372 від 27.12.2016 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції", яким затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції (а.с. 55).

Судом досліджено Перелік (витяг) змін у штатах Національної поліції (а.с.56-60).

Як встановлено з матеріалів справи наказом від 28.02.2017 №33о/с, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", було звільнено зі служби в поліції, підполковника поліції ОСОБА_1

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі №808/1003/17, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017, наказ №33 о/с від 28.02.2017 визнано протиправним та скасовано.

На виконання вказаної постанови позивача було поновлено на роботі.

Відповідачами надано до суду "Персональне попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції", яким позивача 18.07.2017 попереджено відповідно до вимог ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку із ліквідацією Департаменту протидії наркозлочинності (міжрегіональний територіальний орган) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №981 та скороченням посади, яку останній обіймав (а.с.50).

При цьому, у вказаному "Персональному попередженні про можливе наступне звільнення зі служби в поліції" ОСОБА_1 не запропоновано жодної з посад, зазначених у Переліку (витяг) змін у штатах Національної поліції затверджених Наказом №1372 від 27.12.2016 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції", не зазначено навіть з якої саме дати можливе таке звільнення та хто попередив позивача про таке звільнення.

Наказом Голови ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №89о/с від 18.09.2017 "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77: підполковника поліції ОСОБА_1 (0070516), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей з 18 вересня 2017 року (а.с.35).

Представником відповідача 1 не надано до суду інформацію щодо вакантних посад в Національній поліції України, тобто які посади вже є зайнятими після реорганізації, а які - ні.

Судом досліджено довідку про доходи №851 від 17.07.2018, видану відповідачем 2 ОСОБА_1 за період липень-серпень 2017 року (а.с.46).

Суд зазначає, що відповідачами не надано до суду Пропозиції щодо подальшого працевлаштування у зв'язку із реорганізацією Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України.

Тобто, судом з'ясовано, що відповідачами не вживались заходи щодо залишення ОСОБА_1 на службі у поліції, не з'ясовувалась можливість подальшого використання позивача на службі.

Згідно з п.2 "Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", затвердженого 20.10.2011 постановою Кабінету Міністрів України №1074, органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються або ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Постановою Кабінету Міністрів України №887 від 28.10.2015 "Про утворення територіального органу Національної поліції" утворено як юридичну особу публічного права Департамент внутрішньої безпеки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

У разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення (ч.1 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію").

Постановою Кабінету Міністрів України №981 від 30.11.2016 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент протидії наркозлочинності як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Відповідно до ч.2 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Як передбачено ч.3 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно з п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк (ч.4 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч.5 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію", переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідачем не надано до суду доказів з'ясування хто з кандидатів на посади, визначені Переліком змін у штатах Національної поліції, затверджених Наказом №1372 від 27.12.2016 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції", має більш високу кваліфікацію та досягнення у службовій діяльності, ніж ОСОБА_1 та що така оцінка проводилась перед його звільненням.

Згідно з пп. "г" п.64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 за №114 (надалі - "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ"), особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідачами не доведено з'ясування можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі у поліції (в інших оперативних підрозділах, які ведуть боротьбу зі злочинністю, з урахуванням його особистих якостей, досвідом роботи).

Штатний розпис (штат) поліції затверджує керівник поліції (ч.2 ст.14 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських здійснюється: (…) 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; (…) 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв'язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; (…).

Так, відповідачами не доведено належну реалізацію вимог ч.1 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" при виконанні Наказу №1372 від 27.12.2016 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції".

Доводи позивача про не застосування (або неналежне застосування) відповідачами вимог ст.ст.40, 49-2 Кодексу законів про працю України щодо його працевлаштування, пропозиції йому наявної на підприємстві роботи, вакантних посад чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо - не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони стосуються лише осіб, які не проходять публічну службу. Порядок залишення на роботі у разі реорганізації, зміни штатного розпису поліції врегульовано спеціальною нормою - ст.68 Закону України "Про Національну поліцію", (пп. "г" п.64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ"), яка і підлягає застосуванню при розгляді цього спору.

За приписами ч.1 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання .

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.2 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію").

Як передбачено п.3 Розділу І "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", затвердженого 06.04.2016 наказом Міністерства внутрішніх справ України №260, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (далі - "Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання"), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п.6 Розділу ІІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до п.1 Розділу ІV "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов'язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.

У п.24 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" зазначено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Як зазначено у ст.235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з Трудовою книжкою позивача, останнім днем роботи ОСОБА_1 у Департаменті протидії наркозлочинності Національної поліції України було 18.09.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/1003/17, яка набрала законної сили, зокрема встановлено, що згідно довідки №743 від 24.05.2017 про грошове забезпечення ОСОБА_1, середньоденна заробітна плата позивача складає 302, 31 грн., середньомісячна заробітна плата - 8918,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2017 по 23.08.2018 (277 календарних днів) з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (а не з Національної поліції України, на чому наполягає позивач у позові) на користь ОСОБА_1 повинно бути стягнуто середню заробітну плату у сумі 302,31 х 277 к.д. = 83 739,87 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 371 КАС України, негакйно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, на думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для прийняття спірного наказу та звільнення позивача. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №89о/с від 18.09.2017 в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, за п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_1.

Поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 19.09.2017 року.

Стягнути з Департаменту наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2017 по 23.08.2018 у розмірі 83 739,87 грн.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8918 грн. 00 коп. звернути рішення до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 23.08.2018.

Суддя Н.В.Стрельнікова