Справа № 754/8593/18
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/509/18
Справа №754/8593/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2018 року суддя Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до сержанта поліції Шеремет Максима Валерійовича Управління патрульної поліції у м.Києві, капітана поліції Онищук М.О. Управління патрульної поліції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

03.07.2018 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до сержанта поліції Шеремет М.В. Управління патрульної поліції у м.Києві, капітана поліції Онищук М.О. Управління патрульної поліції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовна заява обґрунтована тим, що 21.06.2018 р. об 11 год. 00 хв. позивач припаркував власний автомобіль НОМЕР_1, частково передньою частиною на паркувальному майданчику, позначеному синьою фарбою за адресою проспект Перемоги, 31 в м.Києві, а більшою частиною автомобіля вже за межами паркувального майданчика позначеного синьою розміткою. По переду припаркованого позивачем автомобіля на паркувальному майданчику позначеному синьою розміткою стояло припарковано в ряд більше двадцяти автомобілів. Позаду припаркованого позивачем автомобіля також стояли декілька припаркованих автомобілів в тому числі й автомобіль Національної поліції України. Близько 11 год. 50 хв. позивач повернувся до того місця, де припаркував свій автомобіль та виявив його відсутність, а на його місці стояли припарковані інші автівки. ОСОБА_1 намагався декілька хвилин вияснити у перехожих та водіїв, що були поруч чи не бачили вони ,що трапилось та куди зник його автомобіль. У зв'язку з неможливістю встановити можливість свідків викрадення належного йому автомобіля, позивач зателефонував за номером «102» та повідомив, про вищевказане викрадення. Через деякий час позивач отримав виклик від працівника поліції про те, що його автомобіль евакуйовано на штрафний майданчик, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. На підставі цього щодо позивача було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №719278 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 510 грн. за порушення п. 15.9 (д) та 15.10 ПДР. З винесеною постановою, позивач не згоден, оскільки вважає, що правил дорожнього руху він не порушував. Крім того, працівники поліції бачили, як позивач припаркувався, вийшов з автомобіля, стояв поруч, однак, жодних зауважень чи попереджень щодо незаконної зупинки та стоянки транспортного засобу позивачу не повідомили. Більше того, як стверджує позивач, місцезнаходження вищевказаного автомобіля перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю жодним чином не створювало. Позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо процедури складення, є незаконною, а тому вважає, що вона підлягає скасуванню.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

17.08.2018 року на адресу суду відповідачами було надано відзив на позову заяву, в якому зазначено, що постанова серії НК №719278 від 21.06.2018 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена правомірно, оскільки саме відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази і прийшов до висновку, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Тому вина позивача на момент прийняття рішення відповідачами була доведена. Таким чином, вважають, що розглядаючи дану адміністративну справу, відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, другастатті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що згідно з постановою від 21.06.2018 року серії НК № 719278 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_2 близько 11 год 15 хв., на пр.-т Перемоги, 33 у м.Києві, здійснив зупинку-стоянку з порушенням правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. та на водія накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказів на підтвердження відомостей, що містяться у постанові, а саме, здійснення зупинки-стоянки позивачем з порушеннями ПДР, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП не надано.

Належних доказів правомірності свого рішення відповідач про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП під час розгляду справи судом, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачами інспекторами не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ними виконані вимоги ст.ст.268, 280 КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд доходить до висновку що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП має бути скасована.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Статтею 284 КпАП України передбачено, що постанова про закриття справи приймається за наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

Однак, дані дії повинні здійснюватися судом, як органом загальної юрисдикції, а не як адміністративним судом, в ході провадження по справі за адміністративним позовом.

Тому, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 229, 241-246, 262 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до сержанта поліції Шеремет Максима Валерійовича Управління патрульної поліції у м.Києві, капітана поліції Онищук М.О. Управління патрульної поліції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК №719278 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену працівниками УПП за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1, в частині закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м.Києва.

Суддя: