Справа № 826/3437/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 вересня 2018 року справа №826/3437/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: не з'явились;

відповідача: не з'явились;

третьої особи 1: не з'явились;

третьої особи 2: не з'явились;

третьої особи 3: Колток О.М.;

третьої особи 4: не з'явились

розглянувши у судовому засіданні за власною ініціативою питання про закриття провадження в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сота"
доДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дуднік Ольги Сергіївни 1. Територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМ СЕРВІС" 3. Головне територіальне управління юстиції у місті Києві 4. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХАВТО СЕРВІС"
провизнання протиправним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сота" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Сота") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дуднік Ольги Сергіївни (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію №17993486 від 15 грудня 2014 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3437/17, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 21 вересня 2017 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХАВТО СЕРВІС".

В судовому засіданні 03 вересня 2018 року суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та існують підстави для закриття провадження у справі, у зв'язку із наступним.

Завданнями адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер), протилежним за змістом якого є приватноправовий спір.

Як свідчить зміст позовної заяви, ТОВ "Сота" оскаржує рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дуднік Ольги Сергіївни про державну реєстрацію №17993486 від 15 грудня 2014 року з підстав незаконності вибуття з власності позивача будівель по вул. Ремонтній, №11 літера А та літера Б, посилаючись на норми Цивільного кодексу України щодо захисту права власності.

Суд звертає увагу, що позовна заява не містить нормативного обґрунтування незаконності дій державного реєстратора при реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, а підставою для звернення до суду визначено порушення права власності.

Таким чином, позивач оскаржує реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, пов'язаний із захистом права власності, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №396/2550/17 (провадження №11-112апп18) та від 04 квітня 2018 року у справі №817/1048/16 (провадження №11-202апп18).

Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала, що "у п. 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Як визначено у частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Враховуючи викладене, оскільки, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що провадження у адміністративній справі №826/3437/17 підлягає закриттю, а заявлені вимоги належить розглядати відповідному місцевому загальному суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Суд також зазначає, що 31 серпня 2018 року позивач подав заяву про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог, а також клопотання про залучення співвідповідача; однак, у зв'язку із не підсудністю даного спору адміністративному суду, вказані заяви не розглядались.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 238, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі №826/3437/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дуднік Ольги Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко