Справа № 444/2290/18
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/2290/18
Провадження № 2-а/444/70/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління національної поліції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 485196 від 16.07.2018 року,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Управління національної поліції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 485196 від 16.07.2018 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 16 липня 2018 року інспектором роти № 5 бат. № 1 УПП у м. Києві ст. лейтенантом поліції Остапко Катериною Вікторівною була винесена постанова серії ЕАА № 485196 від 16.07.2018 року про те, що він, керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI НОМЕР_1 в крайній лівій смузі без наміру здійснити поворот або розворот ліворуч, при чому права смуга була вільна, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, тобто правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Вважає рішення відповідача щодо притягнення до адміністративної

відповідальності повністю протиправним та необґрунтованим. Зазначає, що не заперечує що рухався по крайній лівій смузі при двох смугах руху в одному напрямку, проте на це була причина, про яку інспектор знав та не хотів слухати. Він здійснював маневр обгону транспортного засобу, який пригальмовував повернути чи здійснити зупинку. Після здійснення маневру випередження він відзразу не повернувся в правий ряд, так як бачив перед собою в правому ряді автомобіль до якого швидко наближався і йому потрібно було б робити знову ж маневр випередження. Автомобілів на лівій смузі ні спереду, ні позаду нього не було.

Зазначає про відсутність вини чи необережності з його сторони, його вину не доказано, а відтак притягнення до адміністративної відповідальності є протиправним.

Стверджує, що всупереч вимогам ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відповідача є відсутні будь-які конкретні докази порушення правил дорожнього руху, що позбавляє будь-якої юридичної сили твердження відповідача про наявність порушення.

Звертає увагу, що дорожнє полотно в правій смузі було пошкоджене, що додатково створювало перешкоду для руху транспортного засобу по правій смузі та робило небезпечною дорожню обстановку, так як транспортний засіб рухався по населеному пункту в нічну пору доби. Про дану дорожню обстановку також були повідомлені працівники поліції.

Позивач вказує, що постанова серії ЕАА № 485196 від 16.07.2018 р. не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема щодо порядку її оскарження постанови. Таким чином, вважає, що зміст даної постанови не відповідає умовам чинного законодавства, що робить постанову незаконною, так як вона винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП. А тому просить адміністративний позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує, просить такий задовольнити.

Представник відповідача Управління національної поліції у місті Києві в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від них не надійшло жодних клопотань, відзиву, пояснень на позовну заяву.

Згідно ч. 1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача в судове засідання не з'явився без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, позивач просить справу розглядати без його участі, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності учасників.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Конституцією України закріплено норму щодо обов'язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

По-перше, відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 5 Розділу III Інструкції "Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволення клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, однак це правило не стосується правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 485196 від 16.07.2018 року винесеної інспектором 1 батальйону 5 роти УПП у м. Київ старшим лейтенантом поліції Оспако Катериною Вікторівною вбачається, що 16.07.2018 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI НОМЕР_1 в крайній лівій смузі без наміру здійснити поворот або розворот ліворуч, при чому права смуга була вільна, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, тобто інспектор вважає, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і як наслідок на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Суд враховує, що позивач у поданому позові зазначає, що не заперечує що рухався по крайній лівій смузі при двох смугах руху в одному напрямку, проте свої дії пояснює тим, що він здійснював маневр обгону транспортного засобу, який пригальмовував повернути чи здійснити зупинку. Після здійснення маневру випередження він відзразу не повернувся в правий ряд, так як бачив перед собою в правому ряді автомобіль до якого швидко наближався і йому потрібно було б робити знову ж маневр випередження. Автомобілів на лівій смузі ні спереду, ні позаду нього не було.

Суд враховує, що позивач заперечує факт вчинення ним будь-якого правопорушення 16.07.2018 року.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Представником відповідача не виконано свого обов'язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності винесення інспектором 1 батальйону 5 роти УПП у м. Київ старшим лейтенантом поліції Оспако Катериною Вікторівною постанови, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

Суд вважає, що сторона відповідача проявила байдужість до результату розгляду справи.

Судом при вирішенні справи враховано, що в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів, зокрема, матеріалів фіксації порушення позивачем вимог п. 11.5 Правил дорожнього руху за допомогою камер відеоспостереження, на спростування його позовних вимог щодо факту вчинення адміністративного правопорушення, а також на спростування його пояснень щодо обстановки, яка склалася, внаслідок чого він здійснював випередження інших транспортних засобів по лівій смузі руху.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем як під час винесення оскаржуваної постанови, так і під час розгляду справи в суді, не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка б охоплювалася нормою ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення та враховуючи положення ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 286 КАС України, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача ОСОБА_1, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора інспектора роти № 5 бат. № 1 УПП у м. Києві ст. лейтенанта поліції Остапко Катерини Вікторівнипро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 485196 від 16.07.2018 рокупро притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.- закрити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Р. Й. Зеліско