Справа № 593/203/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року№ 876/6171/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Багрія В.М., Гінди О.М.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 5 червня 2018 року у справі №593/203/18 (суддя Німко Н.П., м.Бережани, повний текст складено 13 червня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_2, Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП №3 Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_2, (далі Поліцейський, ВП, ГУНП відповідно), ВП та ГУНП в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.02.2018 серії НК №25826 (далі Постанова).

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 5 червня 2018 року позов задоволено. Скасовано Постанову і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ГУНП, яке із покликанням на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги відповідач вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) підтверджується безпосередніми спостереженнями Поліцейського, як особи, уповноваженої на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подавав.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана Постанова є протиправною, оскільки відсутні належні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що о 22/55 год 10.02.2018 позивач керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_1 в м.Бережани по вул.Котляревського,10 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки чим порушив «Правила дорожнього руху», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі ПДР).

На підставі наведеного, Поліцейським винесено Постанову, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.6).

Позивач по справі не погоджується з винесеною щодо нього Постановою, та вказує, що жодного належного підтвердження допущення ним порушення вимог ПДР відповідачами суду не надано.

Відповідно до пункту 33.2 підпункту 2.2 розділу 33 ПДР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

За змістом частини першої статті 122 КУпАП (в редакції, чинній час виникнення спірних відносин) порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилаючись на неправомірність винесення Поліцейським Постанови позивач вказує, що він здійснив коротку зупинку перед знаком та рушив далі, після чого на вул.Шевченка в м.Бережани його зупинили працівники поліції і повідомили, що він вчинив адміністративне правопорушення, оскільки не зупинився перед вищезазначеним дорожнім знаком.

Фіксування вчиненого ОСОБА_3 порушення здійснено лише Постановою. З пояснень Поліцейського, які знаходяться в матеріалах справи видно, що відповідачі, а також він сам не можуть надати відеоматеріали на яких, зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки з моменту вчинення пройшло більше одного місяця, а зберігати відео записи з нагрудної камери більше одного місяця немає технічної можливості.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про національну поліцію»(далі Закон №580-VIII) закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи фактичні обставини справи, та зважаючи не те, що скаржником не спростовано доводів позивача щодо безпідставного винесення Постанови Поліцейським та відсутності засобів відео фіксації правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів для констатування факту порушення ОСОБА_3 вимог ПДР і накладення на нього адміністративного стягнення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Таким чином, встановлено, що прийняттям спірної Постанови відповідачем було порушено, гарантоване статтями 280, 251 КУпАП, право позивача на всебічне, повне та обєктивне зясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги статтей 280, 251 КУпАП, частини першої статті 40 Закону №580-VIII, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу ГУНП слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 5 червня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6