Справа № 826/14883/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

13 вересня 2018 року м. Київ № 826/14883/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» про забезпечення позову в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві Державної фіскальної служби, у якому просить визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві № 13521 від 06.09.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» подано заяву про забезпечення позову, у якій просить:

- зупинити дію Наказу № 13521 від 06.09.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» до розгляду даної справи по суті;

- до розгляду даної справи по суті, заборонити Головному управлінню Державної фіскальної служби в м. Києві вчиняти будь-які дії направлені на проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» у тому числі, але не обмежуючись цим: вимагати від позивача допуску до проведення даної перевірки, вимагати від позивача надання будь-яких документів для проведення цієї позапланової перевірки, заборонити відповідачеві складання акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки згідно наказу № 13521 від 06.09.2018, а також здійснювати усі інші дії, що пов'язані з даною позаплановою виїзною перевіркою, дій чи бездіяльності позивача.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» зазначає таке.

23.07.2018 ТОВ «КАНЗАС.ЮА» отримало запит відповідача від 19.07.2018 № 33599/10/26-15-14-04-05-12 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень).

Надалі, ТОВ «КАНЗАС.ЮА» звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою № 39/18-1 від 01.08.2018, у якій товариством ставилось питання про визнання вручення (надсилання) Головним управлінням Державної фіскальної служби в м. Києві запиту № 33599/10/26-15-14-04-05-12 від 19.07.2018 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) щодо взаємовідносин між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» та ТОВ «Компаніон» неправомірним; про припинення розпочатої відповідачем процедури отримання інформації та документів за запитом про надання інформації.

Не отримавши відповіді від Державної фіскальної служби України на зазначену вище скаргу, позивач вважає, що скарга важається повністю задоволеною, а дії ГУ ДФС України в м. Києві неправомірними, а процедура з отримання документів щодо припиненою.

07.09.2018 товариству стало відомо про те, що Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві планує провести документальну позапланову виїзну перевірку щодо взаємовідносин з ТОВ «Компаніон», про що видано наказ № 13521 від 06.09.2018 та вручено представнику ТОВ «КАНЗАС.ЮА».

Згідно оскаржуваного у даній справі наказу на проведення перевірки, перевірка має тривати протягом п'яти робочих днів, тобто до 14.09.2018. Позивач вважає, що оскаржуваним наказом порушеного його права, як платника податків та суб'єкта господарювання, з огляду на що, з метою усунення обставин, які можуть призвести до неправомірного складання акту про результат даної позапланової перевірки та ускладнення у подальшому захисту прав ТОВ «КАНЗАС.ЮА», позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом зупинення дії оскаржуваного тут наказу на перевірку та зобов'язання відповідача не вчиняти жодних дій, пов'язаних з проведення заявленої у цьому позові позапланової виїзної перевірки ТОВ «КАНЗАС.ЮА» до ухвалення рішення у даній справі.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 153 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вимоги про зупинення дії Наказу № 13521 від 06.09.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» до розгляду даної справи по суті та заборона до розгляду даної справи по суті, вчиняти будь-які дії направлені на проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» у тому числі, але не обмежуючись цим: вимагати від позивача допуску до проведення даної перевірки, вимагати від позивача надання будь-яких документів для проведення цієї позапланової перевірки, заборонити відповідачеві складання акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки згідно наказу № 13521 від 06.09.2018, а також здійснювати усі інші дії, що пов'язані з даною позаплановою виїзною перевіркою, дій чи бездіяльності позивача є передчасними та без розгляду справи по суті з встановленням усіх фактичних обставин справи та дослідженням доказів, що мають значення для вирішення даної справи, неможливо в даному випадку забезпечити позов.

Необхідно звернути увагу на те, що у разі забезпечення позову, суд фактично надасть правову оцінку правомірності оскаржуваного наказу до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 150 - 154, 241, 243, 293 - 297 КАС України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС.ЮА» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко