Справа № 671/1438/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/1438/18

Головуючий у 1-й інстанції: Павлова А.С.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Волочиського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2018 року позов задоволено частково, скасовано постанову серії ЕАА № 491608 від 20.07.2018 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

В задоволенні вимоги про визнання протиправними дій інспектора роти № 1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Римара Петра Петровича щодо винесення постанови серії ЕАА № 491608 від 20.07.2018 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача на адресу Віницького апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №491608 від 20.07.2018 (а.с.13) позивач, керуючи транспортним засобом DAFFX95.480 (номерний знак НОМЕР_1) 20.07.2018 о 10:30 год. на а/д М-12 "Стрий-Знам'янка", 274 км, перевозив вантаж шириною 3,6 м, без дозволу на участь у дорожньому русі, чим порушив п. 22.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду належних доказів законності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 року (далі Порядок) вбачається, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктами 22.4 та 22.5 ПДР встановлено, що вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил. За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Порядку).

Пунктами 25-28 Порядку визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

З дозволу № НОМЕР_2, долученого до справи позивачем (а.с. 17) судом встановлено, що він дозволяє рух транспортного засобу DAF , причепу TAD НПН-35, з вантажем технікою. При цьому, у вказаному дозволі зазначені наступні параметри транспортних засобів: довжина 24,00 м, ширина 3,49 м, висота 4,49 м, загальна вага автопоїзду з вантажем 52,00 т, навантаження на найбільш навантажену вісь 11 т.

Із заявки-договору № 1-07 про надання послуг з перевезення від 18.07.2018 (а.с. 18), товарно-транспортної накладної № 1/1 від 19.07.2018 (а.с. 19), наданих позивачем, судом встановлено, що комбайн JOHN DEERE T650 та жатка зернобобова марки JOHN DEERE 520, які він транспортував у день складення щодо нього оскаржуваної постанови, мають наступні габарити: 10,2х3,49х4,0/8х2,4х2,3.

Таким чином, посилання інспектора в оскаржуваній постанові про відсутність дозволу на перевезення великогабаритного вантажу без спеціального дозволу є безпідставним.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з'ясовані ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, факт вчинення правопорушення ОСОБА_2 іншими доказами, крім постанови серії ЕАА № 491608 від 20.07.2018, відповідачем не підтверджено.

При цьому в самій постанові не зазначено про перевищення транспортним засобом габаритів, встановлених дозволом № НОМЕР_2, за шириною.

Таким чином, відповідач належних доказів законності притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, доводи позовної заяви та висновки суду першої інстанції не спростував.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що інспектор Римар П.П. здійснював не габаритно-ваговий контроль, а контроль габаритних параметрів, встановлених п. 22.5 ПДР України, шляхом заміру ширини транспортного засобу рулеткою.

При цьому, відповідач вказує на те, що контроль габаритних параметрів проводився згідно з положеннями ПДР України, не Порядку № 879.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п. 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку).

Відповідно до п.1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Таким чином, ПДР України також передбачають проведення габаритно-вагового контролю виключно на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

В той же час відповідач не спростував висновків суду першої інстанції про те, що габаритне вимірювання, проведене інспектором Римарем П.П., не відповідало вимогам, встановленим чинним законодавством.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП о 5 год. 30 хв. згідно з постановою від 20.07.2018 року серії ВР № 167051 та о 10 год 30 хв згідно з постановою від 20.07.2018 року серії ЕАА №491608 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з п. 2.4-2. ПДР Країни у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Таким чином, оскільки подальший рух транспортного засобу забороняється, то продовження руху на великогабаритному транспортному засобі є повторним вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

З урахуванням наведеного складання кількох постанов про притягнення позивача до відповідальності за ст. 132-1 КУпАП за фактом керування транспортним засобом DAF XF95.480 з причепом TAD НПН-35, а також продовження руху з порушенням правил перевезення великогабаритних та великовагових транспортних засобів, не є подвійним притягненням до відповідальності в розумінні ст.61 Конституції України.

Водночас, вказані вищене спростовують встановлених у справі обставин та відсутності належних доказів того, що вантаж, який перевозив позивач, перевищує габарити, встановлені дозволом № НОМЕР_2.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови серії ЕАА № 491608 від 20.07.2018 у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 вересня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.