Справа № 816/1882/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1882/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного військового комісаріату на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2018, суддя І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 27.06.18 по справі № 816/1882/18

за позовом ОСОБА_2

до Полтавського обласного військового комісаріату

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2018р. позивач, ОСОБА_2 (надалі - позивач, ОСОБА_2), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного військового комісаріату (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати відмову відповідача № 12/1157 від 29 травня 2018 року у складанні висновку про наявність у ОСОБА_2 права на призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи з 21 лютого 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направлені документів на розгляд комісії МО України, протиправною та скасувати її;

- зобов`язати скласти висновок про наявність у ОСОБА_2 права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду війни 2 групи з 21 лютого 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити його на розгляд комісії МО України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у складенні висновку про наявність у ОСОБА_2 права на отримання такої допомоги та направленні документів на розгляд комісії Міністерства оборони України, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2018р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Полтавського обласного військового комісаріату у складанні висновку щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи з 21 лютого 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов'язаного із виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлену листом від 29 травня 2018 року № 12/1157.

Зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат скласти висновок за заявою ОСОБА_2 від 18 травня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду війни ІІ групи з 21 лютого 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов'язаного із виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та направити такий висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

14.09.2018р. позивачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов'язку) з 01.12.1987 року по 22.02.1989 року, що підтверджується довідкою Хорольського районного військового комісаріату від 29 травня 2018 року № 118, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с. 20).

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №185 від 25.01.2018 року) зазначено, що встановлені захворювання рядового у запасі ОСОБА_2, - це захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. (а.с. 13).

Позивачу з 21.02.2018 року вперше встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0564661 (а.с. 12).

24.05.2018 року позивач звернувся зі заявою до Полтавського ОВК щодо складання висновку про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ № 975, та направлення висновку на комісію Міністерства оборони України.

Листом Полтавського ОВК від 29.05.2018 року № 12/1157 (а.с. 11) позивача повідомлено, що документи щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 розглянуто.

Зазначено, що 01.01.2017 року внесені зміни до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що стосується призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової служби. Відповідно до статті 16 пункту 2 підпункту 6 зазначеного закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту при виконанні обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві. Отже, ОСОБА_2 не має права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до норм згаданого Закону, оскільки інвалідність позивачу встановлена понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби (звільнений - 22.02.1989 року, інвалідність встановлена - 21.02.2018 року).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу встановлення інвалідності та часу звільнення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", за статтею 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пп. 1, 2 п. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту при виконанні обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Так, тримісячний строк після звільнення зі служби стосується випадків, описаних у другій частині зазначеної норми, а саме: коли інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

Таким чином, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає у разі: 1) коли інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного при виконанні обов'язків військової служби, 2) коли інвалідність настала під час служби або впродовж трьох місяців після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження. Для виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у випадку, описаному у другій частині норми, має значення причина та час настання інвалідності, а не час звільнення зі служби та час встановлення інвалідності.

Інвалідність позивачу встановлена 21.02.2018 року, однак настала вона під час служби (тобто не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби) внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження строкової військової служби.

Причинний зв'язок між захворюванням позивача, що мало місце у період проходження ним служби, та настанням інвалідності підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 185 від 25 січня 2018 року).

Крім того, Верховний суд у подібних правовідносинах сформулював правову позицію, згідно з якою право на отримання одноразової грошової допомоги мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу встановлення інвалідності та часу звільнення (постанова від 22.03.2018р. у справі № 288/349/17, реєстраційний номер в ЄДРСР 72965171).

А тому, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відмова відповідача у складанні висновку, що оформлена листом від 29 травня 2018 року № 12/1157, є протиправною.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ).

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв'язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, а розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тому, в силу положень п. 13 Порядку складення висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги є компетенцією відповідача, а прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги - компетенцією Міністерства оборони України.

Відповідач не наділений повноваженнями приймати рішення по суті поданої заяви, а має лише скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги (можливості призначення та виплати такої допомоги) та направити його разом з поданими особою документами до Комісії Міністерства оборони України.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що спірних правовідносинах належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною відмови Полтавського ОВК у складанні висновку щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, оформленої листом від 29.05.2018р. № 12/1157, та зобов'язання відповідача скласти висновок за заявою ОСОБА_2 від 18 травня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду війни ІІ групи з 21.02.2018р., інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов'язаного із виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити такий висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач, суб'єкт владних повноважень, не виконав обов'язку, покладеного на нього відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 27.06.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного військового комісаріату залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 по справі № 816/1882/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін А.О. Бегунц

Повний текст постанови складено 17.09.2018р.