Справа № 0440/5567/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2018 року Справа № 0440/5567/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Ількова В.В., розглянувши в письмовому провадженні (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055113 від 14.06.2018 року, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укратрансбезпеки у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №055113 від 14.06.2018 року.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказує, на те що 18.04.2018р. під час перевірки автотранспортного засобу, який належить ОСОБА_1 виявлені порушення, зафіксовані у акті №051109, на підставі яких 18.04.2018р. начальником управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн., а саме через відсутність роздруківки денної роботи тахографу та невикористання особистої картки водія ОСОБА_2 Позивач вказує, що законодавством України щодо внутрішніх перевезень не передбачено обов'язковості ведення тахокарт водіями при здійсненні перевезень вантажів у внутрішньому сполученні. Проте оскаржувана постанова була прийнята, в зв'язку з чим позивач вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 25.07.2018 року у справі №0440/5567/18 вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 09.08.2018 року.
09.08.2018 року в судовому засіданні, в зв'язку з необхідністю надання додаткових документів, оголошено перерву до 30.08.2018 року.
20.08.2018 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що актом перевірки №051109 транспортного засобу, що є власністю позивача, встановлено надання послуг з перевезення вантажів без оформлення картки водія. 07.06.2010 року обов'язковість використання та встановлення тахографів визначено для внутрішніх перевезень Міністерством транспорту та зв'язку України наказом № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», відповідно до якого Державній службі України з безпеки на транспорті наказано забезпечити здійснення перевірок дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, встановлених Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджених цим наказом; неухильне дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення заходів державного контролю на автомобільному транспорті та здійснення планових, позапланових і рейдових перевірок виключно в межах переліку питань, визначених Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (п.п.1-3). Відповідач, посилався на п.1.2.-1.4 змісту самого Положення, в якому зазначено, що Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку. Таким чином, відповідач вважає, що вказаними вище нормами встановлений обов'язок перевізників, як внутрішніх так і міжнародних перевезень, які здійснюються вантажними автомобілями з повною масою понад 3,5 тонн обладнати ці ТЗ діючими та повіреними тахографами згідно із вимогами п.6.1 Положення. Такий обов'язок міститься у вищенаведених п.п.3.6, 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті.
30.08.2018 року від уповноваженого представника позивача, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У судовому засіданні, 30.08.2018 року клопотання уповноваженого представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 10.09.2018 року.
10.09.2018 року представник позивача, у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача, питання стосовного розгляду справи в порядку письмового провадження, залишив на розсуд суду.
За приписами пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які були належним чином повідомлені про судове засідання, при цьому про причини неявки суд не повідомили.
У силу положень частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з урахуванням такого.
18.04.2018р. о 16 год. 20 хв. працівниками управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області під час проведення перевірки автотранспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_2 та загального напівпричепу марки DOLL, модель DSAK-27, яким керував водій ОСОБА_2, і який належить ФОП ОСОБА_1, що здійснював вантажне перевезення за напрямом а/д Київ-Харків-Довжанський, виявлено відсутність оформлених документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.п.3.3 Наказу №385 від 24.06.2010р. Мінтрансзв'язку та наказу №340 від 07.06.2010р., а саме: роздруківки денної роботи тахографу та не використання водієм
ОСОБА_2 особистої картки водія.
Вказане порушення зафіксоване актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.04.2018р. №051109.
14.06.2018р. управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області постановою №055113 "Про застосування адміністративно-господарського штрафу" накладено на ОСОБА_1 на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (відсутні документи, а саме: роздруківки денної роботи тахографу та надання послуг перевезення вантажів без оформлення картки водія та ) штраф в розмірі 1700 гривень.
Не погоджуючись з правомірністю винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач подав позов до суду.
Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови КМУ № 442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.
Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.
Розпорядженням КМУ № 1378-р від 16.12.2015 "Питання Державної служби з безпеки на транспорті" здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.
З огляду на викладене, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.
Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри, яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку №1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Тобто, суд зазначає, що кожне виявлене порушення фіксується у зазначеному акті. При цьому відсутня вимога до суб'єкта владних повноважень складати по кожному виявленому порушенню окремий акт.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності) (п. 21 Порядку №1567).
Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.
Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «;Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до ч. 2 ст.2 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов'язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Відповідно до ст. 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Статтею 48 Закону № 2344-III передбачено перелік обов'язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
Отже перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.
Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене у для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі - Інструкція № 385).
Відповідно до п. 2.5. вищезазначеної Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього згідно п. 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.
За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.
Відповідно до п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.
Відповідно до 3.5 Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
З 20.12.2010 р. набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарг надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Як вказано в акті проведення перевірки реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія - роздруківку даних роботи тахографа , під час рейдової перевірки водій не надавав.
Під час розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства в Управлінні Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, а також до суду жодних тахокарт не було надано Позивачем.
Законодавець встановив обов'язок водія надати при перевірці відповідному державному органу тахокарти у визначеній кількості. Однак, Позивачем не дотримано вказаних умов.
Як вбачається з оскарженої позивачем поставнови відповідача, фактичною підставою застосувння до позивача адміністративно-господарського штрафу стало надання останнім послуг з перевезеннь багажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України "Про автомобільний тарнспорт".
Враховуючи те, що перелік документів, визначений ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не є вичерпним, а необхідність мати у наявності протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, прямо передбачена законодаством, суд робить висновок про відсутність підстав для скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області
Оскільки, позивач здійснював перевезення вантажів 18.04.2018 року автомобілем з повною масою понад 3,5 тонни, обов'язковим документом для позивача в даному випадку є протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, а встановлення відповідачем їх відсутності під час здійснення позивачем вантажних перевезень - є правовою підставою для застосування відповідного адміністративного-господарського штрафу.
Зважаючи на зазначене, Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055113 від 14.06.2018 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у відношенні Позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожне окреме порушення.
Щодо невикористання водієм особистої картки водія, суд зазначає таке.
Порядок обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах) затверджений Наказом Міністерства Інфраструктури України №329 від 30.05.2013 року визначає процедури видачі, оновлення, заміни та анулювання дії карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), а також строки дії таких карток.
Відповідно до п.2.1. Порядку картка водія видається фізичним особам, після подачі заяви до Центру з видачі карток Компетентного органу особисто або поштовим відправленням. Згідно п.3.7. Заява на видачу або оновлення карток всіх типів повинні містити зразок підпису користувача картки. Після чого картка видається користувачу картки протягом 20 робочих днів з дня реєстрації заяви на видачу або оновлення картки, якщо не оформлено рішення про відмову у видачі картки.
Відтак, згідно п.2.1. Порядку, отримати картку водія до цифрового контрольного пристрою (тахографа) може лише фізична особа, яка має право керувати транспортним засобом.
Отже, стосовно не використання водієм «картки водія», суд зазначає, що позивач, як перевізник не забезпечує та не отримує таку картку. Отримання «картки водія» має бути здійснено безпосередньо водієм.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що актом № 051109 від 18.04.2018 року закріплено виявлене порушення вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність винесеної Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055113 від 14.06.2018 за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень частин першої - третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено законність та обґрунтованість прийнятих документів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 055113 від 14.06.2018 року - відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ОКПП НОМЕР_1).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В Ільков