Справа № 638/9291/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 р. № 638/9291/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить суд: зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням термінів її виплати, згідно зі ст.ст. 2,4,6,7 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" з 26.12.2016 року по березень 2018 року в сумі 21312,38 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2018 року передано дану адміністративну справу до Харківського окружного адміністративного суду для розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у судовому порядку в рамках розгляду справи № 638/1966/17, відповідна постанова в якій 07.07.2017 року набрала законної сили, підтвердив право на отримання пенсії, проте виплату пенсії було здійснено значно пізніше, у 2018 році. Отже, на думку позивача, є підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням термінів її виплати, з приводу чого він звернувся до відповідача, проте, отримав відмову.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов, в якому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на той факт, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, компенсація передбачена для нарахованих сум пенсій у разі затримки їх виплати, у свою чергу відповідне судове рішення не містило в собі зобов'язання щодо нарахування та виплат пенсії, а лише містило вказівку щодо призначення, що й було вчинено Управлінням, проте, отримавши 13.03.2018 року ухвалу по справі № 638/1966/17 про роз'яснення відповідного судового рішення, в контексті того, що зобов'язання призначення пенсії з 26.12.2016 року, включає і відповідні виплати, Управлінням було вчинено відповідні дії з нарахування та виплати пенсії в межах місячного строку, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати доходу. Крім того, відповідач висловив незгоду з проведеним позивачем розрахунком відповідних сум.

Позивач надав відповідь на відзив в якому вказав про безпідставність доводів відповідача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року по справі № 638/1966/17, яка набрала законної сили 07.07.2017 року, було встановлено обставини, які передували даним спірним правовідносинам та які не підлягають доказуванню в рамках даної справи.

Так, 26.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Харкова із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (зі змінами та доповненнями).

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Харкова листом від 18.01.2017 повідомило йому про відмову у призначенні пенсії за вислугою років, у зв'язку з тим, що працівники прокуратури права на призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням п. 5 Закону України від 02.03.2015, не мають.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року, було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Харкова призначити ОСОБА_1, пенсію за вислугою років, згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 26.12.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарні місяці роботи ( набрала законної сили 07.07.2017 року).

Протоколом Управління від 18.07.2017 року, на виконання постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.03.2017 року по справі № 638/1966/17, позивачу було призначено пенсію, виплата якої, як вказував відповідач у відзиві, не проводилась, оскільки постановою у справі № 638/1966/17 на Управління відповідного обов'язку покладено не було.

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова за роз'ясненням виконання вищевказаної постанови

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2018 року було роз'яснено, що зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років, згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 26.12.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарні місяці роботи включає і відповідні виплати.

Отримавши 13.03.2018 року зазначену ухвалу, Управлінням 20.03.2018 року було прийнято розпорядження про нарахування та виплату сум пенсії з 26.12.2016 р.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 26.04.2018 року про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, оскільки призначену у 2017 році з грудня 2016 року йому пенсію фактично було виплачено у квітні 2018 році, на яку отримав лист від 08.05.2018 року № 343/К-11 про відсутність підстав для вчинення вказаних дій.

Серед підстав, Управлінням вказано, що: по-перше, постановою у справі № 638/1966/17 на Управління відповідного обов'язку щодо виплати призначеної пенсії покладено не було, по-друге, строки виплати пенсії порушено не було, оскільки відповідні суми було нараховано у березні 2018 року та виплачено у квітні 2018 року, на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2018 року в межах місячного строку.

Позивач, не погодившись зазначеним, звернувся за захистом своїх порушених прав у судовому порядку, оскільки вважав, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, має місце порушення строків виплати пенсії, що зумовлює наявність підстав для нарахування вищевказаної компенсації незалежно від підстав нарахування пенсії.

Суд зазначає, що суть заявленого позову полягає у з'ясуванні і наданні у вимірі нормативного регулювання відповіді на питання, за яких умов пенсіонер має право на компенсацію втрати частини доходу (пенсії) через порушення строків його виплати; чи право на компенсацію має (може) залежати від порядку, черговості і першості нарахування та виплати пенсії, тобто, чи для того, щоб отримати компенсацію, у часі спочатку має бути нарахована і виплачена пенсія; чи виникає право на компенсацію, коли в судовому порядку встановлюються порушення строків виплати доходу і втрата (знецінення) доходу через несвоєчасну його виплату.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" ( надалі - Закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) ( ст. 3 Закону).

Відповідно до пункту 2 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року.

Також відповідно до п.3 даного порядку Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Пунктом 4 порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

У свою чергу, своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає ( ст.5 Закону).

Розглядаючи вказану справу, суд погоджується з позицією відповідача та у своїх висновках виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 257 КАС України, в редакції, що була чинна на час ухвалення постанови по справі № 638/1966/17, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Позивач, подаючи позов, що розглядався у справі № 638/1966/17 просив суд про призначення пенсії за вислугою років, згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 26.12.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарні місяці роботи та саме у такий спосіб його позов було задоволено судом.

При цьому, Дзержинський районний суд, приймаючи вказану постанову у справі № 638/1966/17, не був позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог та/або застосування приписів ст. 257 КАС України, в редакції, що була чинна на час ухвалення постанови, щодо зобов'язання пенсійного органу одночасно з призначенням, нарахувати та виплатити пенсію.

Тому, вина відповідача щодо невиплати пенсії за постановою, яка 07.07.2017 року набрала законної сили, у даному випадку відсутня, оскільки пенсійний орган, відповідно до покладених на нього функцій, не наділений повноваженнями самостійного визначення способу та порядку виконання рішення.

Тобто, відповідач виконав вказану постанову у спосіб, який чітко нею був передбачений - у вигляді призначення пенсії згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 26.12.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарні місяці роботи, що свідчить про те, що нарахування сум призначеної пенсії за вказаною постановою , як само й виплата, не відбулись.

Крім того, позивач, який зацікавлений у фактичному отримання призначеної пенсії, не навів жодних доводів відносно того, що заважало йому на протязі тривалого часу з'ясувати питання, чому призначену йому за постановою у справі № 638/1966/17 пенсію не виплачують.

В подальшому, отримавши ухвалу про роз'яснення постанови по справі № 638/1966/17, відповідачем у березні 2018 року було нараховано пенсію, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарні місяці роботи та виплачено в квітні 2018 року в межах місячного строку.

Тобто, виплата нарахованих сум відбулась без порушення строків, унормованих ст. 2 Закону, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати доходу.

Згідно доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, не вбачається його заперечень з приводу того, що виплата нарахованих сум у березні 2018 року за ухвалою про роз'яснення постанови у справі № 638/1966/17 відбулась поза межами місячного строку.

Позивач взагалі вказував, що нарахування та виплату призначеної пенсії за постановою по справі № 638/1966/17, яка набрала законної сили 07.07.2017 року, було здійснено у квітні 2018 року, тобто з порушенням строків, що дає йому прав на отримання компенсацій.

Проте, оцінку вказаному на користь пенсійного органу судом викладено вище.

Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду України від 18.11.2014 року по справі №21-518а14 - основною умовою для виплати громадянину компенсації за ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку (УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, враховуючи також правову позицію, викладену ВСУ у постанові від 11.07.2017 р. у справі № 2а-1102/09/2670 зазначає, що Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядок проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Підсумовуючи наведене, суд вказує, що у спірних правовідносинах між строком фактичного нарахування та виплати пенсії не минув місячний та більше строк, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати комендації втрати доходів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем було доведено правомірність своїх дій у правовідносинах, з приводу яких подано позов, а тому останній є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297, 382 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. код НОМЕР_1, 61000, АДРЕСА_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, 61022, м.Харків, майд. Свободи, 5, Держпром, 4 під.) про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.