Справа № 805/1218/18-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 р. Справа№805/1218/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.,

при секретарі Скрипник К.О.

за участю сторін:

представника позивача: не з'явився

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Донецький електротехнічний завод» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанов, припису,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Донецький електротехнічний завод» (надалі - ПАТ «ДЕТЗ»), звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/14 від 12.01.2018 року, постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/15 від 12.01.2018 року, припису №05-18-3305/099-047 від 22.12.2017 року в частині виплати заборгованості із заробітної плати у сумі 1735239,34 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на підставі акту перевірки додержання законодавства про працю від 22.12.2017 року №05-18-335/099 винесено спірні постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/14, №05-18-3305/099/15 у розмірі 9600 грн. відповідно та припис №05-18-3305/099-047 від 22.12.2017 року. Вказані постанови та припис вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню у зв'язку з тим, що факт захоплення усіх активів, документів та печаток на території м. Донецьк внаслідок злочинних дій незаконних збройних формувань підтверджується повідомленням про ці обставини від 20.03.2017 р. до прокуратури Донецької області, Національної поліції в Донецькій області та Головного управління ДФС в Донецькій області. Зазначає, що дані про заборгованість по заробітній платі у зворотно-сальдових відомостях не можуть бути підтверджені первинними документами та надати документи і погасити заборгованість не є можливим, оскільки документи залишись на тимчасово непідконтрольній території.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначає, що під час перевірки встановлені порушення ч.1,2 ст.115 Кодексу законів про працю України та ч.1,2 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР. Вказує на те, що під час інспекційного відвідування ПАТ «ДЕТЗ» надано звіти з праці за формою №1-ПВ за жовтень 2017 р. та листопад 2017 р., з яких вбачається заборгованість з виплати заробітної плати працівникам ПАТ «ДЕТЗ». Крім того, в порушення п. 12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року, ПАТ «ДЕТЗ» документи для проведення інспекційного відвідування було надано не в повному обсязі та не в строк проведення інспекційного відвідування. Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі та призначено підготовче провадження на 10.07.2018 року.

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Донецький електротехнічний завод» про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу №05-18-3305/099/14 від 12.01.2018 року, постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу №05-18-3305/099/15 від 12.01.2018 року, припису Головного управління Держпраці у Донецькій області №05-18-3305/099-047 від 22.12.2017 року в частині виплати заборгованості із заробітної плати у сумі 1735239,34 грн. відмовлено.

10.07.2018 року у підготовчому провадженні оголошено перерву до 23.07.2018 року.

23.07.2018 року у підготовчому провадженні оголошено перерву до 07.08.2018 року.

07.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 вересня 2018 року.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розгляд справи провести без його участі.

Суд, дослідивши докази, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив на нього, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Донецький електротехнічний завод» (, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, вул. Торгівельна, 106 А) пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації, та в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов'язки.

Відповідач, Головне управління Держпраці у Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, вул. Прокоф'єва, 82) є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функції, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Головним управлінням Держпраці у Донецькій області на підставі наказу від 18.12.2017 року № 2189 "Про проведення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування Донецького Державного університету управління" та направлення та направлення на перевірку від 18.12.2017 року № 04.3/1252 в період з 18.12.2017 року по 22.12.2017 року проведено інспекційне відвідування ПАТ «ДЕТЗ» з питань дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами інспекційного відвідування відповідачем складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 05-18-3305/099. (а.с. 78-108).

Інспекційним відвідуванням встановлено, що на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що за ПАТ «ДТЕЗ» обліковується заборгованість із заробітної плати за період з 10.04.2017 року по 17.12.2017 року у розмірі 1 735 239,34 грн., що є порушенням ч. 1, 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України та ч.1,2 ст. 24 Закону України "Про оплату праці".

На підставі акту перевірки, 22 грудня 2017 року відповідачем винесений припис № 05-18-3335/099-047, яким ПАТ «ДТЕЗ» вказано на наявність порушень законодавства та приписано усунути порушення вимог частин першої та другої статті 115 Кодексу законів про працю України та вимог частин першої та другої статті 24 Закону України "Про оплату праці" в частині невиплати заборгованості із заробітної плати станом на 10.04.2017 року у сумі 1 735 239,34 грн. Крім того, встановлено порушення частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», статті 102-1 Кодексу законів про працю України та ч.1 ст. 19 Закону України «Про оплату праці» в частині нарахування та виплати заробітної плати працівникам ПАТ «ДТЕЗ» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Також приписом Позивачу встановлений семиденний строк з дня отримання цього припису інформувати Головне управління Держпраці у Донецькій області щодо вжиття заходів з його виконання (а.с. 30).

12 січня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 05-18-3305/099/14, відповідно до якої вирішено накласти на ПАТ «ДТЕЗ» штраф у розмірі 9600 грн., за порушення вимог ч.1,2 ст. 115 КЗпП України та ч.1,2 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено заборгованість із виплати заробітної плати за період з 10.04.2017 року по 30.04.2017 року та за травень - листопад 2017 року у розмірі 1 735 239,34 грн.

Також, 12 січня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 05-18-3305/099/15, відповідно до якої вирішено накласти на ПАТ «ДТЕЗ» штраф у розмірі 9600 грн., за порушення вимог п. 12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року та вимог п.10 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V.

Судом встановлено, що у позивача станом на 10.04.2017 року обліковується заборгованість у розмірі 1735239,34 грн. зі сплати заробітної плати своїм працівникам.

З матеріалів справи вбачається, що основні виробничі активи ПАТ «ДТЕЗ» розташовані на тимчасово неконтрольованій Україною території та в зоні проведення АТО.

В матеріалах справи наявне повідомлення від 20.03.2017 р. до прокуратури Донецької області, Національної поліції в Донецькій області та Головного управління ДФС в Донецькій області про факт захоплення усіх активів, документів та печаток на території м. Донецьк внаслідок злочинних дій незаконних збройних формувань.

Крім того, в матеріалах справи наявні оборотно-сальдові відомості по рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі» за період з 10.04.2017 року по 30.04.2017 року, за травень-листопад 2017 року та Аналіз рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі», з яких вбачається, що у ПАТ «ДТЕЗ» дійсно обліковується заборгованість зі сплати заробітної плати. (а.с.119-127).

Також з листа ПАТ «ДТЕЗ» від 13 липня 2018 року №13-07т вбачається, що встановлене порушення з невиплати заробітної плати працівникам ПАТ «ДТЕЗ» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунене, заробітна плата нараховується та сплачена.

Позивач не погодившись з прийнятою Головним управління Держпраці у Донецькій області постановами про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 12 січня 2017 року № 05-18-3305/099/14, № 05-18-3305/099/15 про накладення штрафу у розмірі 9600 грн. відповідно, та приписом № 05-18-3335/099-047 в частині невиплати заборгованості із заробітної плати у сумі 1 735 239,34 грн. звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. п. 2, 4, 5, 12, 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 (далі Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Отже, інспектори праці можуть проводити інспекційні відвідування або невиїзні інспектування. Інспекційні відвідування проводяться за місцем знаходження роботодавця. Невиїзні інспектування можуть проводитися у приміщенні органу контролю на підставі рішення керівника органу контролю, погодженого із об'єктом відвідування, якщо підставою для контрольного заходу стали звернення працівника, рішення суду, повідомлення правоохоронного органу, інформація державних органів, профспілкових організацій тощо Контроль за оформленням трудових відносин незалежно від підстав здійснюється виключно шляхом інспекційних відвідувань.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Враховуючи вищевикладене, інспектори праці діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами.

Так, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначає Закон України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі по тексту - Закон №108/95).

В основу спірної постанови покладене порушення статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону № 108/95, яка передбачає строки, періодичність і місце виплати заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Приписами частини 2 статті 115 КЗпП України визначено, що у разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Статтею 24 Закону № 108/95 встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до статті 36 Закону №108/95 за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю, зокрема, абзацем третім частини 2 цієї статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

При цьому, частина перша зазначеної статті визначає відповідальність посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винних у порушенні законодавства про працю.

Тобто з аналізу наведеної норми вбачається, що обов'язковою умовою притягнення осіб до відповідальності є наявність складу вчиненого правопорушення, зокрема, його суб'єктивної сторони - вини.

Позивач у позовній заяві посилається на відсутність вини з боку ПАТ «ДЕТЗ» в порушенні вимог законодавства про працю, оскільки генеральним директором було заявлено про захоплення усіх активів, документів та печаток та території м. Донецьк внаслідок злочинних дій незаконних збройних формувань, що підтверджується повідомленням про ці обставини від 20.03.2017 р. до прокуратури Донецької області, Національної поліції в Донецькій області та Головного управління ДФС в Донецькій області. Крім того, позивач зазначав про неможливість надання документів та погашення заборгованості, оскільки дані про заборгованість по заробітній платі у зворотно-сальдових відомостях не можуть вважатися достовірними та не можуть бути підтвердженими первинними документами, так як документи залишись на тимчасово непідконтрольній території.

Однак, суд не погоджується з вищевикладеними доводами позивача про відсутність з його боку вини щодо не виплати заробітної плати працівникам заводу, з огляду на наступне.

Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595 визначено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям необхідно забезпечити, зокрема, до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

У разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів). Протягом місяця з дня переміщення установи на контрольовану територію до положення, штатного розпису та кошторису (плану використання бюджетних коштів) такої установи в установленому порядку вносяться зміни з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій (пункт 6 Порядку).

Отже, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Актом перевірки встановлено, що за період з 10.04.2017р. по 30.04.2017р. та за травень-листопад 2017 року заборгованість із виплати заробітної плати складає у розмірі 1 735 239,34 грн.

Первинні документи нарахування та обліку заробітної плати та робочого часу, які є підставою для сплати заборгованості по заробітній плату у позивача відсутні.

З пояснень позивача вбачається, що причиною їх відсутності є проведення бойових дій та активної фази АТО, оскільки усі документи були захоплені 01.03.2017 року невідомими особами, про що були повідомлені правоохоронні органи.

Так, відповідно до оборотно-сальдових відомостей по рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі» за період з 10.04.2017 року по 30.04.2017 року, за травень-листопад 2017 року та Аналіз рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі», з яких вбачається, що у ПАТ «ДТЕЗ» обліковується заборгованість зі сплати заробітної плати у розмірі 1 735 239,34 грн.

Таким чином, суд зазначає, що позивач мав всі підстави задля забезпечення оплати працівникам ПАТ «ДТЕЗ», однак доказів на здійснення відповідних дій позивачем суду надані не були, чим позивач порушив вимоги статті 43 Конституції України.

Суд зазначає, що законодавчі положення щодо обов'язку своєчасної виплати заробітної плати та відповідальність за порушення строків виплати є чітко визначеними (врегульованими). Зазначені норми скеровані на захист прав працівників товариства, саме вони є тією особою стосовно якої має працювати механізм захисту в контекстів положення принципу верховенства права. Звільнення роботодавця від відповідальності призводить до його свавілля, що порушує мету спрямованості існування правової держави.

Крім того, стаття 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Отже, суд зазначає, що позивачем порушені права працівників на своєчасне одержання винагороди за працю, яке гарантовано останнім Конституцією України.

Судом також встановлено та не спростовано позивачем порушення вимог п.12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 щодо обов'язковості виконання, внесеної в межах повноважень, вимоги інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ДЕТЗ» не надано до управління Держпраці належних та допустимих доказів щодо спростування виявлених порушень законодавства про працю.

З огляду на доведене правопорушення позивачем законодавства про працю, суд зазначає про правомірність прийняття відповідачем спірного припису та постанови про накладення штрафу.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови та припис суб'єкта владних повноважень є таким, що вчинено з урахуванням вимог частини другої статті 2 цього Кодексу, з огляду на що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволені адміністративного позову необхідно відмовити.

Згідно вимог ст.139 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 90, 139, 243-244, 246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Донецький електротехнічний завод» (, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, вул. Торгівельна, 106А) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, вул. Прокоф'єва, 82) про скасування постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/14 від 12.01.2018 року, постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/15 від 12.01.2018 року, припису №05-18-3305/099-047 від 22.12.2017 року в частині виплати заборгованості із заробітної плати у сумі 1735239,34 грн. - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 вересня 2018 року. Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Мозговая Н.А.