Справа № 2340/2869/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року справа № 2340/2869/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Руденко А.В.,

за участю:

секретаря Сачинської В.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про перерахунок та виплату пенсії державного службовця,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку із затвердженням Кабінетом Міністрів України схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, як державному службовцю, призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії) у розмірі 82% заробітної плати на момент виходу на пенсію, виходячи із розміру посадового окладу 3801 грн. за 7 групою оплати праці, визначеного постановою Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017 "Питання оплати праці працівників державних органів", які застосовуються з 01.01.2017, що прирівняна до посади позивача (остання посада на державній службі, з якої призначено пенсію) відповідно до довідок Північного офісу Державної аудиторської служби України №26-17-27/142 від 05.06.2018 та №26-17/27/143 від 05.06.2018 про складові заробітної плати на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", провести перерахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 у розмірі 82% заробітної плати. Позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії у зв'язку із затвердженням Кабінетом Міністрів України схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році, проте відповідач надіслав лист-відповідь без прийняття рішення у формі окремного документа про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. Вважає, що неприйняття рішення відповідачем про відмову в перерахунку є протиправною бездіяльністю, оскільки отриманий позивачем лист не є рішенням, а носить інформаційний характер.

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії було гарантоване ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» у редакції, чинній на час призначення їй пенсії. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а тому, на думку позивача, він має право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців.

31 липня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову на зазначає, що оскільки чинним законодавством України - Законом України від 01.12.2015 №559-VIII «Про державну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2015 №1013 - скасовано право на перерахунок призначених пенсій у зв'язку підвищенням окладів працюючих державних службовців, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсій немає.

21 серпня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що оскільки на момент призначення позивачу пенсії відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII статтею 37-1 цього Закону було передбачено обов'язковість здійснення перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, керуючись приписами ст. 22 Конституції України, у позивача є право на перерахунок пенсії.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши подані суду письмові докази, доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, суд встановив наступне.

Позивач з 2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

26 червня 2018 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просила здійснити з 01.06.2018 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної відповідно до ст. 37-1 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» в розмірі 82 відсотків заробітної плати, виходячи із розміру посадового окладу 3801 грн. До заяви додано: довідки Північного офісу Держаудитслужби від 05.06.2018 №26-17-27/142 та від 05.06.2018 №26-17-27/143.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.07.2017 №179/Л-10 позивача повідомлено про відсутність законодавчо визначених підстав для проведення перерахунку її пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про перерахунок пенсії, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) (в редакції, яка діяла до 1 січня 2015 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно зі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІ (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 р. №76-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 р.) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсій державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова № 865).

Зокрема, пунктами 4 та 5 Постанови № 865 (в редакції, яка була чинна до 15 грудня 2015 р.) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

З аналізу викладених вище норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

У зв'язку з набранням з 1 травня 2016 року чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" Закон № 3723-ХІІ втратив чинність (за винятком окремих статей цього Закону). Зокрема, втратила чинність згадана вище стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка передбачала підстави для перерахунку пенсії державних службовців. Чинним Законом України "Про державну службу" таких підстав не передбачено. За статтею 90 названого Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У свою чергу, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не передбачають перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

На виконання Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" пункт 4 Постанови № 865 було виключено, а з 23 вересня 2016 року втратила чинність Постанова № 865 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622, якою також не передбачено механізм для перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців.

Посилання заявника на порушення ст. 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, не визнана неконституційною Конституційним Судом України.

До того ж у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний суд України вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Враховуючи наведені положення норм чинного законодавства та рішення Конституційного суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, суд дійшов висновку, що з 01 травня 2016 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 07.11.2017 у справі №398/4332/16, в постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №642/6614/16-а, який застосовується судом при вирішенні даної справи згідно частини 5 статті 242 КАС України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що оскільки заяву про перерахунок пенсії подано позивачкою після 01 травня 2016 року, то відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні їй такого перерахунку та позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з цих підстав задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем не доведено, відсутність вільних земельних ділянок у вказаному позивачем масиві, що свідчить про необґрунтованість рішення відповідача від 30.03.2018 №40-11 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18036; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17 вересня 2018 року.

Суддя А.В. Руденко