Справа № 2040/6626/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"20" вересня 2018 р. № 2040/6626/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова
про про зобов`язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період військової служби в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 15.02.1985 року по 12.05.1989 року з розрахунку два роки за один рік служби, з 18.05.1989 року по 20.11.1990 рік з розрахунку півтора роки за один рік служби.

2. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Московському районі міста Харкова здійснити перерахунок з 01 березня 2018 року та провести виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, обчисленої із урахуванням пільгового страхового стажу з розрахунку два роки за один рік служби з 15.02.1985 року по 12.05.1989 року та півтора роки за один рік служби з 18.05.1989 року по 20.11.1990 рік.

В обґрунтування позову зазначено, що 16 лютого 2018 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, за змістом якої просив обчислити/зарахувати в пільговому обчисленні - один рік роботи за два в період проходження військової служби в місцевості селище Мис Шмидта Магаданської області з 15.02.1985 року по 12.05.1989 рік та один рік за один рік і шість місяців в період проходження військової служби в селищі Ваніно Хабаровський край з 18 травня 1989 року по 20 листопада 1990 року. Протоколом про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 22 лютого 2018 року Управлінням ПФУ у Московському районі міста Харкова позивачу було відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 15.02.1985 року по 12.05.1989 рік та з 18 травня 1989 року по 20 листопада 1990 року до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, причиною відмови зазначено факт ненадання відомостей про продовження роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, після звільнення.

Позивач з зазначеним протоколом не погоджується, вважає його незаконним та таким, що винесений з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Від відповідача, Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова, надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , з 01 травня 2015 року перебуває на обліку Управління Пенсійного Фонду України у Московському районі міста Харкова, та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До переходу на пенсію за віком позивач отримував пенсію за вислугу років.

Також судом встановлено, що відповідно до довідки від 04.10.2012 року № 148/ВК, виданої Московським районним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 дійсно проходив службу у Збройних Силах з 06.09.1977 року по 01.06.1993 року, звільнений у запас 19.05.1993 року, що підтверджується відомостями у трудовій книжці позивача, 4 запис якої містить інформацію про проходження служби у Збройних Силах з 06.09.1977 року по 01.06.1993 року.

Відповідно до архівної довідки з особової справи від 20.11.2012 року, завіреної військовим комісаром Московського районного військового комісаріату ОСОБА_1 проходив службу у місцевості Мис Шмидта Магаданська область з 15.02.1985 року по 12.05.1989 року, окремий запис мовою оригіналу: «Имеет право на льготы, установленные постановлением CM CCCP в исчислении служби один год служби за два года»; проходив службу у місцевості селище Ваніно Хабаровський край з 18.05.1989 року по 20.11.1990 рік, окремий запис мовою оригіналу: «Имеет право на льготы, установленные постановлением CM CCCP в исчислении служби один год службы за полтора года».

16 лютого 2018 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, за змістом якої просив обчислити/зарахувати в пільговому обчисленні - один рік роботи за два в період проходження військової служби в місцевості селище Мис Шмидта Магаданської області з 15.02.1985 року по 12.05.1989 рік та один рік за один рік і шість місяців в період проходження військової служби в селищі Ваніно Хабаровський край з 18 травня 1989 року по 20 листопада 1990 року.

Протоколом Управлінням ПФУ у Московському районі міста Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 22 лютого 2018 року № 174330/121 позивачу було відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 15.02.1985 року по 12.05.1989 рік та з 18 травня 1989 року по 20 листопада 1990 року до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, причиною відмови зазначено факт ненадання відомостей про продовження роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, після звільнення.

Суд зазначає, що відповідно до п.5 розділу XV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Згідно статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, пунктом б постанови N 590 від 03 серпня 1972 року «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року N 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР "Про державні пенсії" затверджено Положення, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР "Про державні пенсії".

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.

При цьому згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року N 2232-ХП "Про військовий обов`язок і військову службу" військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі -постанова N 393), прийнятою відповідно до Закону N 2262-ХП.

Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії <...>, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев`ятий пункту 1 постанови N 393).

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Так, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що чинним законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зазначена позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 590/871/17.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд зауважує, що він є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 6 вересня 1978 року, "Фадєєва проти Росії" (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, "Кумпене і Мазере проти Румунії" (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Отже, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 22-Б) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період військової служби в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 15.02.1985 року по 12.05.1989 року з розрахунку два роки за один рік служби, з 18.05.1989 року по 20.11.1990 рік з розрахунку півтора роки за один рік служби.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Московському районі міста Харкова здійснити перерахунок з 01 березня 2018 року та провести виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, обчисленої із урахуванням пільгового страхового стажу з розрахунку два роки за один рік служби з 15.02.1985 року по 12.05.1989 року та півтора роки за один рік служби з 18.05.1989 року по 20.11.1990 рік.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.