Справа № 820/1931/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Бабаєв А.І.

12 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1931/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Летючого А.П., першого відповідача - Мазур Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду (м. Харків) від 07.05.2018 (16:44 год., повний текст складено 11.05.18) по справі № 820/1931/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

19 березня 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту Міноборони, перший відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту ІНФОРМАЦІЯ_2 , другий відповідач), в якому просить суд :

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей;

- скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 12 протоколу № 15 від 09.02.2018 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України;

- зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 по справі № 820/1931/18 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6), ІНФОРМАЦІЯ_1 (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

Скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 12 протоколу № 15 від 09.02.2018 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства оборони України надіслати рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Харківському обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 відмовлено.

Перший відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 по справі № 820/1931/18 в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що враховуючи проходження ОСОБА_1 військової служби в період з 08.05.1978 по 15.09.1994 у Збройних Силах Російської Федерації та здійснення розрахунку при звільненні з військової служби ОСОБА_1 військовою частиною Російської Федерації м. Заозерськ Мурманської області, вважає, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється на позивача. При цьому, оскільки одноразова грошова допомога для військовослужбовців, які отримали інвалідність у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, була передбачена в законодавстві України лише з 01.01.2007 і не була встановлена раніше, є безпідставним посилання суду на Угоду між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992, та гарантує збереження за військовослужбовцями прав і пільг, встановлених раніше. Стверджує, що зобов`язання Міноборони прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги є втручанням у дискреційні повноваження першого відповідача.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах з 08.05.1978 року по 15.09.1994 року та у складі діючої армії під час виконання інтернаціонального обов`язку на території Республіки Афганістан у складі військової частини польова пошта 1144 БПП з 25.09.1985 року по 18.09.1987 року.

Згідно витягу з протоколу № 3014 від 13.08.2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв отримані ОСОБА_1 під час проходження військової служби множинні мінно-вибухові осколкові поранення, мінно-вибухова травма, ЗЧМТ - контузія головного мозку (1986 року) та наступні захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 104767 від 18.11.2015 року - внаслідок поранення, мінно-вибухової травми, ЗЧМТ-контузії головного мозку і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивачу з 17.11.2015 року вперше встановлена третя група інвалідності на строк до 01.12.2017 року.

Позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

За результатами розгляду документів позивача Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі по тексту Комісія) прийнято рішення, оформлене пунктом 28 протоколу засідання Комісії від 17.10.2016 № 86, документи позивача повернуто на доопрацювання у зв`язку з відсутністю копії документа про обставини поранення, про що позивача повідомлено листом Харківського ОВК від 03.05.2017 № 1139/BC3.

Позивач, не погодившись з такими діями Міноборони, оскаржив їх до суду.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 по справі № 623/1019/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міноборони щодо неприйняття у місячний строк після надходження документів ОСОБА_1 , надісланих ІНФОРМАЦІЯ_2 01.02.2017 року за вихідним 16/ОГД- рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги згідно зі ст.16.Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно направити Міноборони висновок з документами щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зобов`язано Міноборони прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок № 975) у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІІ групи, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат після надходження рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити виплату вказаної допомоги.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року апеляційну скаргу Міноборони задоволено частково. Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 по справі № 623/1019/17 скасовано в частині покладення обов`язку на Міноборони прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у відповідності з Порядком № 975 у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІІ групи, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 та в частині покладення обов`язку на ІНФОРМАЦІЯ_2 після надходження рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити виплату вказаної допомоги. Прийнято в цій частині позовних вимог нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Міноборони розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком № 975 у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІІ групи, та прийняти відповідне рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання Харківського ОВК після надходження рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити виплату вказаної допомоги відмовлено. В іншій частині постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 року по справі № 623/1019/17 залишено без змін.

Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 та постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 (в частині, що була залишена без змін судом апеляційної інстанції) по справі № 623/1019/17 набрали законної сили 11.10.2017 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням комісії Міністерства оборони України, оформленим протоколом засідання комісії № 15 від 09.02.2018, прийнятим за результатами розгляду документів позивача відповідно до постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 у справі № 623/1019/17, постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, з посиланням на п.17 Порядку № 975. Зазначено, що оскільки ОСОБА_1 15.04.1994 року звільнено зі Збройних сил Російської Федерації, розрахунок при звільненні з військової служби здійснювався військовою частиною НОМЕР_1 Російської федерації (м. Заозерськ, Мурманська області), а законодавство України не передбачає виплат і військовослужбовцям збройних Сил інших держав, у Міноборони відсутній обов`язок для виплати допомоги (а.с.11).

Позивач, вважаючи вказану відмову противоправною, звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною відмови Міноборони в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, скасування рішення Комісії Міноборони про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформленого пунктом 12 протоколу № 15 від 09.02.2018, зобов`язання Міноборони прийняти рішення про призначення позивачу вказаної допомоги, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в порядку, визначеному постановою KMУ № 975 від 25.12.2013 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Таким чином, підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом б пункту 1 статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІII групи.

Відповідно до пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок № 975).

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІІ групи.

Другу групу інвалідності позивачу встановлено 17.11.2015.

На день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності, діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

За таких обставин, позивач має право на призначення йому одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи Міноборони на відсутність законодавчих підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що 15.04.1994 його звільнено зі Збройних сил Російської Федерації, з огляду на наступне.

Статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу PCP. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу PCP та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Таким чином, наведеними вище міждержавними Угодами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї Держави Співдружності, на якій він проживає.

Право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, закріплене у статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в Порядку № 975.

Відтак, громадяни України мають право, гарантоване Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок захворювань, які пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 816/978/16, від 21.06.2018 по справі № 816/958/16.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у складі Збройних Сил СРСР при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, є громадянином України, тому саме на Міністерство оборони України покладено обов`язок розгляду питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивач був звільнений зі Збройних Сил Російської Федерації.

Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, додатком 13 до якого затверджено форму висновку про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону.

При цьому, відповідно до положень ст. 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Вказане положення кореспондується із положеннями п. 19 Порядку №975.

Однак, першим відповідачем в порушення вищенаведенизх норм відмовлено у призначенні позивачем одноразової грошової допомоги. При цьому, жодних інших підстав для відмови, крім того, що позивач звільнений зі Збройних Сил РФ, у рішенні від 09.02.2018 першим відповідачем не вказано.

З приводу доводів першого відповідача про те, що суд першої інстанції, зобов`язуючи першого відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, допустив втручання у дискреційні повноваження Міноборони як суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

В силу ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах, колегія суддів виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як зазначалось вище, раніше позивачем приймалось рішення про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання, з посиланням на ненадання позивачем документу про обставини та причини поранення.

Такі дії першого відповідача були визнані судом протиправними, оскільки наданий позивачем витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міноборони і є таким документом.

Інших зауважень з приводу наданих позивачем документів першим відповідачем висловлено не було.

Отже, позивачем надавались усі документи, необхідні для призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.16 Закону № 2011-ХІІ, однак, у призначенні цієї допомоги ОСОБА_1 було відмовлено.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що другий відповідач у спірних відносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження, прийнявши рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Враховуючи, що відповідач вдруге грубо порушив права позивача у цій справі та проігнорував судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, судова колегія вважає, що при розгляді даної справи необхідно обрати ефективний засіб захисту прав позивача з метою припинення протиправних дій з боку відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який би забезпечив при прийнятті відповідачем у подальшому відповідного рішення та зазначає, що останній не вправі відмовляти позивачу у праві отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

При цьому, суд не підміняє Міноборони, оскільки не приймає рішення про призначення пенсії, а зобов`язує відповідача прийняти таке рішення за наявності достатніх підстав для цього та наданих позивачем документів.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність права у позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності та погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним і скасування рішення Міноборони в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформленого протоколом від 09.02.2018 № 15 (пункт 12 протоколу), зобов`язання Міноборони прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону № 2011-ХІІ у відповідності з Порядком № 975, у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами п. 13 Порядку №975 рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти лише на підставі наданих позивачем документів та висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому наявні підстави для зобов`язання повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 по справі № 820/1931/18 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 19.09.2018.