Справа № 2а-12770/09/2170
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

18 вересня 2018 року

справа №2а-12770/09/2170

адміністративне провадження №К/9901/9494/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року у складі суддів Демерлій О.О., Романішин В.Л., Єщенко О.В. у справі №2а-12770/09/2170 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецстроймонтаж-02» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державної екологічної інспекції в Херсонській області, Херсонської обласної державної адміністрації, Контрольно-ревізійного управління в Херсонській області, Державного підприємства «Цюрупинське лісомисливське господарство» про застосування адміністративно-господарських санкцій,

У С Т А Н О В И В :

02 червня 2008 року Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - податковий орган позивач у справі) звернулася до Господарського суду Херсонської області з позовом про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецстроймонтаж-02» (далі - Товариство, відповідач у справі) адміністративно-господарських санкцій у вигляді вилучення прибутку (доходу) в сумі 1 415 302,84 грн. шляхом стягнення з відповідача вказаної суми до Державного бюджету України.

Застосування адміністративно-господарських санкцій податковий орган обґрунтовує тим, що укладений між позивачем (який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кварц») та Державним підприємством «Цюрупинське лісомисливське господарство» договір підряду №7/1 від 24 травня 2000 року на проведення робіт по будівництву під'їзної дороги до біотехнічного протипожежного комплексу та проведення планувальних робіт, фактично не виконаний, а лише відбувалося видобування та реалізація відповідачем природного матеріалу - піску за відповідну плату.

За позицією податкового органу договір укладений без мети реального настання певних наслідків і мав за мету отримання незаконних доходів від реалізації піску з території можливих робіт по договору субпідряду. Пісок є корисною копалиною, її виїмка, реалізація та вивезення за межі родовища повинна проводитися при наявності спеціального дозволу на право користування надрами гірничого та земельного відводів, який Товариству не видавався.

За відсутності окремих дозвільних документів на розробку корисних копалин, розробка та реалізація піску Цюрупинського родовища спрямована на заволодіння майном держави без згоди на це уповноважених державних органів, а тому, на підставі статті 239 Господарського кодексу України, до Товариства слід застосувати адміністративно-господарські санкції у вигляді вилучення прибутку (доходу), що становить 1 415 302,84 грн.

26 червня 2008 року позивач збільшив свої позовні вимоги та просив суд застосувати до Товариства адміністративно-господарські санкції в сумі 2 423 282,36 грн., посилаючись на те, що обрахована штрафна санкція підтверджена даними обліку товариства про реалізацію піску.

18 січня 2011 року постановою Одеського окружного адміністративного суду позов податкового органу задоволений, застосована до Товариства адміністративно-господарська санкція у вигляді вилучення прибутку (доходу) в сумі 2 423 282,36 грн. шляхом стягнення цієї суми до Державного бюджету України.

12 вересня 2014 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 січня 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову податкового органу до Товариства про застосування адміністративно-господарських санкцій.

Ухвалюючи постанову суд апеляційної інстанції дійшов висновку всупереч висновків суду першої інстанції про нікчемність договору, з огляду на те, що договір не є нікчемним, так як він є оспорюваним, на 70% виконаний сторонами, тому лише за позовом спеціально уповноваженого державного органу у сфері охорони та використання надр чи сторін договору такий договір підряду може бути визнано недійсним. В будь-якому випадку дане питання є предметом судового розгляду і лише суд має визначати наслідки його укладення для сторін, момент недійсності правочину, розрахунки за договором.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України за позицією суду апеляційної інстанції має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним.

Вина, як доказ вчинення правочину, що порушує публічний порядок з боку Товариства матеріалами справи не доведена. В справі міститься копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, а також копія листа Генеральної прокуратури України про закриття кримінальної справи відносно посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Кварц» за відсутністю в їх діях ознак складу злочину.

23 січня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивач наводить доводи викладенні у позові при зверненні до суду.

26 січня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу №2а-12770/09/2170 витребувана із суду Херсонського окружного адміністративного суду.

18 лютого 2015 року справу №2а-12770/09/2170 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

Товариством та третіми особами у справі заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України та відзив до Верховного Суду не надані, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

25 січня 2018 року справу №2а-12770/09/2170 та матеріали касаційного провадження К/9901/9494/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 24 травня 2000 року між Цюрупинським державним лісомисливським господарством, як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кварц», правонаступником якого є Товариство з 28 лютого 2008 року, як Генеральним підрядчиком укладено договір підряду №7/1 на проведення робіт по будівництву під'їзної дороги до біотехнічного протипожежного комплексу в 16 кварталі Пролетарського лісництва та проведення планувальних робіт, з остаточним терміном дії договору до 30 квітня 2009 року, розмір договірної ціни будівництва у сумі 14864,91 тис. грн.

Податковим органом у січні - лютому 2008 року проведено виїзну планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Кварц» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2006 року по 30 вересня 2007р., за результатами якої складено акт перевірки від 21 лютого 2008 року №666/23-4/30667002 (далі - акт перевірки).

Висновками акту перевірки встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кварц» замість будівництва комплексу та під'їзних доріг до нього фактично здійснювало розробку та реалізацію піску.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції висновувався з того, що відповідачем порушено правила здійснення господарської діяльності, що вплинуло на результат оподаткування, у зв'язку з чим, одержаний Товариством прибуток щодо здійснення діяльності по будівництву протипожежного комплексу, підлягає вилученню до Державного бюджету.

Суд апеляційної інстанції оцінюючи спірні правовідносини, застосував правила процесуальної преюдиції згідно положень частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України та врахував обставини, які не потребують доказування а саме, те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кварц» не є користувачем надрами з метою видобування корисних копалин, а є підрядником, і тому йому не потрібні спеціальні дозволи (ліцензії) на користування надрами для виконання ним договірних зобов'язань по договору підряду №7/1 від 24 травня 2000 року, саме ці обставини встановлені постановою господарського суду Херсонської області від 06 жовтня 2006 року у справі №4/291-ПН-05, залишеною без змін ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду та постановою Вищого адміністративного суду України.

Суд апеляційної інстанції встановив відсутність доказів, будь-яке документальне підтвердження того, що станом на момент проведення перевірки проведення робіт згідно договору підряду полягало у виїмці та переміщені піску на глибину, яка перевищує 2 метри, а також його реалізації не для господарських потреб.

Судом апеляційної інстанції встановлено 70% фактичних обсягів здійсненого будівництва від запланованого обсягу робіт.

Оцінюючи спірні правовідносини суд апеляційної інстанції враховуючи встановлені у справі обставини, наявність підстав звільнення від доказування та здійснивши системний аналіз положень статей 204, 227 Цивільного кодексу України, статей 207, 208 Господарського кодексу України, дійшов висновку, що правочин - договір підряду на будівництво біотехнічного протипожежного комплексу, укладений між ТОВ «Кварц» (ТОВ «Спецстроймонтаж-02») та ДП «Цюрупинське ЛМГ» не може бути нікчемним, так як він є оспорюваним, і оскільки він на 70% виконаний сторонами, тому лише за позовом спеціально уповноваженого державного органу у сфері охорони та використання надр чи сторін договору такий договір підряду може бути визнано недійсним. В будь-якому випадку дане питання є предметом судового розгляду.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для визнання правочину нікчемним, та погоджує неможливість способу такого визнання, а саме податковим органом в акті перевірки, та визнає відсутніми підстави для господарсько-правової відповідальності відповідача як учасника господарських відносин відповідно до статті 218 Господарського кодексу України та застосування адміністративно-господарські санкції відповідно до частини першої статті 238 та пункту першого частини першої статті 239 цього кодексу.

Суд визнає, що за наявності права звернення податкового органу із заявленим позовом, підстави такого звернення у межах спірних правовідносин є відсутніми.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року у справі №2а-12770/09/2170 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер