Справа № 191/2256/18
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/2256/18
Провадження № 2-а/191/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Кухар Д.О.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

згідно вимог ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до УПП Дніпропетровської області інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПП Дніпропетровської області інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.06.2018 року інспектором УПП Дніпропетровської області лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, згідно якої на нього накладений штраф у розмірі 170 гривень. Дії відповідача вважає протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого не скоював. Водійський стаж позивача вже багато років, він добре розуміє і дотримується правил дорожнього руху, і жодного разу до адміністративної відповідальності за їх порушення не притягувався.

Згідно постанови серія ЕАА № 427273 від 03.06.2018 року в справі про адміністративне правопорушення під час керування автомобілем НОМЕР_1 він керував ТЗ з номерним знаком перевернутим чи не освітленим.

Про те відповідачем при притягнення його до адміністративної відповідальності так і не було конкретизовано так перевернутим чи не освітленим був номер його ТЗ. Таким чином, відповідач лише переписав диспозицію відповідної норми закону, а не конкретизував яке саме правопорушення позивачу інкримінується.

Працівники поліції не складали протокол про адміністративне порушення, а відразу винесли постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Але є вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне порушення не складається, зокрема вчинення адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Працівник патрульної поліції не має права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Позивач вважає, що якщо поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення та посилається на них, водій має право ознайомитися зі всіма доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. А якщо працівник поліції відмовився надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Відповідач при розгляді справи по суті не надав позивачу ні яких доказів його провини, не відібрав у неї пояснення, взагалі не конкретизував в чому його провина - номерний знак був перевернутий чи не освітлений. На прохання надати позивачу можливість викласти свої пояснення на протоколі чи на окремому аркуші відповідачем було відмовлено в грубій формі. Також відповідач міг запросити в якості свідків ту особу, яка дійсно бачила, як розгорталися події, а саме ОСОБА_3, але не зробив це по незрозумілим позивачу причинам.

Зазначена постанова складена також з порушенням ч.1 ст.280 КУпАП, так як відповідачем взагалі не були зясовані обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в ній навіть не вказано місце скоєння інкримінованого провадження. Таким чином не встановлено ні де позивач скоїв правопорушення, ні що він скоїв. Відповідачем, робітником поліції, порушені вимоги щодо профілактики правопорушень. В конкретному випадку не було запропоновано встановити наявну на його думку поломку чи надати допомогу. Таким чином наявне на думку відповідача правопорушення продовжилось здійснюватись, адже позивач поїхав далі. Позивач інкриміноване йому правопорушення не здійснював. Оскільки постанова винесена про адміністративне правопорушення, яке він не скоював, і в його діях немає і складу адміністративного правопорушення, воно підлягає скасуванню як незаконне, тому дії відповідача, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності також мають бути вказані судом протиправними.

У звязку з цим, позивач просить визнати протиправними дії УПП в Дніпропетровській області інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 170 гривень; постанову серії № ЕА 427273 від 03.06.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу 170 грн. визначити незаконно та скасувати; провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити в звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив розглядати справи без його участі; в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, оскільки обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1,2 ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити : найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою інспектора лейтенантом поліції ОСОБА_2 від 03.06.2018 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн..

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що 03.06.2018 року о 00 год. 37 хв. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.в ПДР, а саме керував транспортним засобом з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим, за які передбачена адміністративна відповідальність за ч.6 ст.121 КК України..

У відповідності до п.2.9 «в» ПДР України водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом.., без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилання на докази, на підставі яких було встановлено наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі абз. 2 ч.5 ст. 139 КАС України, у звязку із задоволенням адміністративного позову позивача, звільненого від сплати судового збору та відсутність підтверджень понесення ним судових витрат, суд приходить до висновку що судові витрати у справі стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250,286 КАС України, ст.ст. 247, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії УПП в Дніпропетровській області інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 170 гривень.

Постанову серії № ЕАА 427273 від 03.06.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу 170 грн. визнати незаконно та скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4