Справа № 493/407/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року

Київ

справа №493/407/16-а

адміністративне провадження №К/9901/14576/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 493/407/16-а

за позовом Прокурора Котовської місцевої прокуратури з інтересах ОСОБА_1 до Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів", треті особи: Орган опіки і піклування Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Вищий навчальний комунальний заклад "Балтське педагогічне училище" про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів" на постанову Балтського районного суду Одеської області, прийняту 21 квітня 2016 року у складі судді Тітової Т.П. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду, прийняту 22 червня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Романішина В.Л., суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

в с т а н о в и в :

Прокурор Котовської місцевої прокуратури звернувся до Балтського районного суду Одеської області в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів», в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов'язати нарахувати та виплатити одноразову грошовому допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 7716 грн.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року, позов задоволено у повному обсязі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-сиротою та навчався у комунальному закладі «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів», де перебував на повному державному утриманні.

На підставі наказу №191 від 07 серпня 2015 року з 01 вересня 2015 року ОСОБА_1 зараховано до вищого навчального закладу «Балтське педагогічне училище», де він навчається на денній формі навчання і не перебуває на повному державному забезпеченні.

При випуску з школи-інтернату у 2015 році ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 68 грн., що підтверджується відповідними платіжними відомостями № 80 та №81 за вересень 2015 року.

Комунальний заклад «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» зазначає, що у зв'язку з закінченням ОСОБА_1 школи-інтернату та вступом до училища, адміністрацією школи йому, як дитині-сироті, виплачено передбачену п.п.1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05 квітня 1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» грошову допомогу у розмірі 2,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та придбано комплект одягу і взуття.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора суд першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач, виплативши ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, встановленому п.п.1 п.13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05 квітня 1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Постанова № 226), діяв всупереч вимогам ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-IV (далі - Закон № 2342), якою передбачено розмір одноразової грошової допомоги - не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

У поданій касаційній скарзі відповідач росить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, враховуючи межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Частиною першою статті 8 Закону № 2342 встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина 2 статті 9 цього Закону).

Частиною сьомою статті 8 Закону № 2342-IV визначено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Абзацом 16 статті 1 Закону № 2342-IV передбачено, що випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв'язку із закінченням навчання.

При цьому, частина 7 статті 8 Закону № 2342-IV встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався та інші. Отже, сам факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, встановленої законом.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років у 2014 році становив 1286 грн. Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм, позивач при випуску із вказаного навчального закладу повинен був отримати одноразову грошову допомогу не менше чим 7716,00 грн, а не 718 грн, як йому було виплачено відповідачем.

Відповідно до підпункту 1 пункту 13 Постанови № 226 дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом.

Проте, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 2342-IV закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Положенням № 226.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та оскільки норми Положення № 226 прийняті до набрання чинності Законом № 2342 та не приведені у його відповідність, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону № 2342-IV, згідно якого одноразова грошова допомога підлягає виплаті позивачу у розмірі 6 прожиткових мінімумів.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів" залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі № 493/407/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Судді Верховного Суду