Справа № 348/2111/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5036/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Грещук Р.П.,

час ухвалення рішення - 11.05.2018 року, 09:00 год.,

місце ухвалення рішення - м. Надвірна,

дата складання повного тексту рішення - 21.05.2018 року,

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача - Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні в Чернівецькому національному університеті з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року, зобов'язати відповідача здійснити зарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні в Чернівецькому національному університеті в період з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року, провести нарахування, виплатити недоплачені суми пенсії та проводити виплату пенсії на підставі проведеного перерахунку в подальшому з 12 липня 2017 року; визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із доплатою, передбаченою Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року №56/95 та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй таку грошову допомогу.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що особа, яка є слухачем підготовчого відділення вищого навчального закладу, не здобуває певних освітньо та освітньо-кваліфікаційних рівнів, та підстав для обчислення страхового стажу з урахуванням періоду навчання на підготовчому відділенні вищого навчального закладу не має. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з липня 2017 року перебуває на обліку у Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, як пенсіонер та отримує пенсію за віком на загальних підставах.

04 жовтня 2017 року позивач звернулася до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про зарахування до стажу роботи періоду її навчання на підготовчому відділенні в Чернівецькому національному університеті з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням підвищення за проживання в гірських населених пунктах.

Листом Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року за №340/К-15 ОСОБА_2 відмовлено у такому зарахуванні та повідомлено, що ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає категорії працівників галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, а саме: пункт «є» цієї статті передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" -"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги буде здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено зарахування до страхового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах (Лист Мінпраці від 11 листопада 1994 року №01-3/1000-02-2), тому період з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року не може бути зарахований до трудового стажу.

На підставі вищенаведеного, підстави для зарахування до трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні в Чернівецькому національному університеті з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має право на зарахування до стажу роботи періоду навчання на підготовчому відділенні у Чернівецькому національному університеті з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із доплатою, передбаченою Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року №56/95, а тому відмова відповідача у зарахуванні вищезазначеного стажу та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправною, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача зарахувати стаж роботи за період навчання на підготовчому відділенні в Чернівецькому національному університеті з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року та провести нарахування, виплатити недоплачені суми пенсії і проводити ОСОБА_2 виплату пенсії згідно з проведеним перерахунком в подальшому з 12 липня 2017 року, а також здійснити нарахування і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із доплатою, передбаченою Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року №56/95.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Ч.4 ст.24 вищезазначеного Закону передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Відповідно до п.«д» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п.«е» ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій».

Відповідно до пп.«і» п.109 цього Порядку крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв'язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Крім того, п.21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14 липня 1987 року № 504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Ч.1 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що органи, які призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій, окремих осіб, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 згідно з наказом по університету від 26 листопада 1977 року №207-СТ зарахована слухачем підготовчого відділення денної форми навчання з відривом від виробництва на 1977-1978 навчальний рік з виплатою стипендії за спеціальністю «Українська мова та література» з 01 грудня 1977 року.

Наказом по університету від 18 серпня 1978 року №123-СТ ОСОБА_6, яка повністю виконала навчальний план і успішно склала випускні іспити на підготовчому відділенні, зарахована студенткою першого курсу філологічного факультету за спеціальністю «Українська мова та література» денної форми навчання, з 01 вересня 1978 року, а Наказом по університету від 27 червня 1983 року №125-СТ відрахована з університету у зв'язку із закінченням навчання.

Вищезазначені обставини підтверджені архівною довідкою Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 07 серпня 2017 року №34/40-2058.

Крім того, ОСОБА_2 з 15 вересня 1976 року по 15 жовтня 1977 року працювала в колгоспі, що підтверджується розрахунком стажу (а.с.15) і цей факт не заперечується відповідачем.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що період навчання на підготовчому відділенні не зараховується до страхового стажу, оскільки за нормами законодавства чинного у 1978 році, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, а тому час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання у період з 01 грудня 1977 по 31 серпня 1978 року не переривав трудового стажу і такий підлягає зарахуванню.

Згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" -"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи усі вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із доплатою, передбаченою Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року №56/95, оскільки спірним був факт неврахування відповідачем навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання у період з 01 грудня 1977 по 31 серпня 1978 року.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено підстави для зарахування такого, позивач на день досягнення пенсійного віку працювала в установі державної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" -"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і має страховий стаж більше 30 років на такій посаді, тому така позовна вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Крім того, колегією суддів враховується, що відповідно до п.41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 має право на зарахування до стажу роботи періоду навчання на підготовчому відділенні в Чернівецькому національному університеті з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із доплатою, передбаченою Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року №56/95, а тому відмова відповідача у зарахуванні вищезазначеного стажу та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправною, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача зарахувати стаж роботи за період навчання на підготовчому відділенні в Чернівецькому національному університеті з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із доплатою, передбаченою Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року №56/95.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2018 року у справі №348/2111/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді: А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 19 вересня 2018 року.