Справа № 567/1037/18
Суддя: Назарук В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1037/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача Петрука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до поліцейського СРПП №3 Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Петрука Василя Васильовича про визнання неправомірними дій поліцейського та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №127976 від 05.08.2018 року

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до поліцейського СРПП №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Петрука В.В. про визнання неправомірними дій поліцейського та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №127976 від 05.08.2018 року звернувся ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії НК №127976 від 05.08.2018 року, винесеною поліцейським СРПП №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Петруком В.В., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зазначив, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення мотивована тим, що він, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2121 номерний знак НОМЕР_1, 05.08.208 року о 04 год. 19 хв. в м.Острог вул.Татарська керував т.з. з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.9.в ПДР України, та не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а. ПДР України.

Дії посадової особи по складанню постанови НК №127976 від 05.08.2018 року вважає неправомірними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв'язку з відсутністю доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та порушенням інспектором норм процесуального права при складанні постанови.

На обгрунтування позовної заяви зазначає, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності він вину у вчиненні правопорушення не визнавав, однак його заперечення були проігноровані працівником поліції.

Окрім того, вказує, що ставить під сумнів час (рік) вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушеннь, передбачених оскаржуваною постановою, оскільки в ній вказано "208" рік.

Водночас зазначає, що розгляд справи відповідачем носив формальний характер, оскільки відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, він був позбавлений права надати пояснення по суті правопорушення та надати докази на підтвердження своєї невинуватості.

Окрім того, винесена постанова (пункт 8) не містить посилань на докази, на підставі яких інспектор поліції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, не встановлено обставини, які підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, на виконання вимог ст.280 КУпАП.

Вказує, що він був позбавлений прав, передбачених ст.268 КУпАП, що також є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному об'ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Пояснили, що 05.08.2018 року поліцейським СРПП №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Петруком В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністартивне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №127976, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 425 грн.

Вказали, що в постанові у справі про адміністративне правопорушення зазначено, що в м.Острог по вул.Татарська ОСОБА_4 керував транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.9.в ПДР України та не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України.

Дії посадової особи по складанню постанови вважають незаконними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена поліцейським з порушенням процесуальних норм та у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що поліцейські не зупиняли автомобіль ВАЗ 2121 05.08.2018 року о 04 год. 19 хв. на вул.Татарська м.Острог, окільки на час їх прибуття автомобіль було вже зупинено. Зазначив, що у вказаному автомобілі горіла лише одна лампочка з двох, встановлених для підсвідки номерного знаку, однак вказав, що до початку руху підсвідка була справна.

Окрім того, позивач пояснив, що дійсно не мав посвідчення водія, однак, у зв'язку з тим, що він не керував транспортним засобом, не вважає, що порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а тому переконаний, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Водночас, ОСОБА_4 зазначив, що поліцейським Петруком В.В. було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, оскільки такі права під час розгляду справи йому роз'яснено не було.

Окрім того, позивач зазначив, що заперечував вчинення ним адміністративних правопорушень, однак працівник поліції не взяв його заперечення до уваги та не провівши підготовчих дій, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення. При цьому він не роз'яснив йому, того що має намір розглянути справу про адміністративне правопорушення, не надав йому можливості залучити свідків для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Окрім того, зазначив, що до постанови не додано будь-яких доказів вчинення ним вказаного правопорушення, зокрема відеоматеріалів правопорушення, рапорту працівника поліції, тощо.

Водночас, інспектором дорожнього руху не було складено протокол про адміністративне правопорушення по даному факту, що свідчить про відсутність достатніх доказів вчинення ним правопорушеннь, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Одночасно зазначив, що в постанові серії НК №127976 від 05.03.2018 року в якості часу вказано 208 рік, що є не правильно, оскільки поточним роком є 2018 рік, а тому він ставить під сумнів час, а саме рік вчинення адміністративних правопорушень, зазначених в даній постанові.

Пояснив, що в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначив про свою незгоду з тим, що вчинив правопорушення, шляхом вчинення рукописного запису.

Враховуючи наведені обставини, вказуючи на відсутність доказів вчинення ним правопорушень, позивач та його представник просять скасувати постанову НК №127976 від 05.08.2018 року про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення.

Відповідач - поліцейський СРПП №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Петрук В.В. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 05.08.2018 року близько 04 год. під час здійснення патрулювання в м.Острог по вул.Татарська, було зупинено автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, у зв'язку із тим, що номерний знак транспортного засобу був не освітлений в темну пору доби.

Окрім того, пояснив, що після зупинки транспортного засобу було встановлено, що ОСОБА_4 керує ним, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а тому, у зв'язку із виявленими правопорушеннями, ним було винесено постанову серії НК №127976 від 05.08.2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

Зазначив, що водієм зупиненого транспортного засобу ВАЗ 2121 був ОСОБА_4, який під час складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, визнав вину у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, та ч.1 ст.126 КУпАП.

Водночас, пояснив, що дійсно на підсвідці номеру не горіла лише одна лапочка, а інша була справна та при цьому на місці зупинки ОСОБА_4 намагався з'ясувати причину відсутності світла в іншій лампочці, але зробити цього не зміг, вирішивши, що причина цього в несправній проводці автомобіля.

Пояснив, що після того, як на водія було накладено адміністративне стягнення він став заперечувати факт вчинення ним правопорушень.

Окрім того, вказав, що в Острозькому ВП ГУНП в Рівненській області наявний відеозапис з нагрудної камери, встановленої на його форменному одязі, на якому зафіксовано події, які мали місце 05.08.2018 року під час зупинки транспортного засобу ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Разом з тим, вказав, що в п.8 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі "До постанови додаються" зазнаються докази, які додаються на обгрунтування винесеної постанови. Однак, пояснити, чому в п.8 постанови серії НК №127976 від 05.08.2018 року не зазначено про проведення відеозапису та чому не додано вказаного відеозапису не зміг.

Щодо часу вчинення адміністративних правопорушень, зазначеного в копії постанови серії НК №127976 від 05.08.2018 року, зокрема року, який зазначено як "208", пояснив, що в оригіналі постанови міститься запис "2018", який можливо, погано відобразився на бланку копії постанови.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що поліцейським СРПП №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Петруком В.В. 05.08.2018 року було складено постанову у справі про адміністративне провпорушення щодо ОСОБА_4 за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_4 05.08.2018 року о 04 год.19 хв. в м.Острог по вул.Татарська керував транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби, чим порушив п. 2.9.в Правил дорожнього руху України та керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

Зі змісту постанови НК №127976 від 05.08.2018 року вбачається, що вона складена щодо ОСОБА_4, як такого, що керував транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби, чим порушив вимоги п.2.9.в ПДР України та не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України, що на думку поліцейського потягло за собою відповідальність, передбачену ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, пояснення ОСОБА_4 при складанні щодо нього постанови про адміністративне правопорушення поліцейським не спростовані, як не спростовані вони відповідачем в судовому засіданні.

В той же час, суд бере до уваги, що відповідач не подав суду доказів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позову, зокрема оригіналу постанови серії НК №127976 від 05.08.2018 року, відеозапису подій, що мали місце 05.08.2018 року та не заявив клопотання про їх витребування.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2.9.в Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Окрім того, п.2.1.а Правил дорожнього руху України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Окрім того, статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Доказів надання позивачу можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП та того, що права при розгляді справи про адміністративне правопорушення були роз'яснені позивачеві відповідачем суду не надано.

Водночас, як зазначив позивач, відповідач при винесенні постанови не роз'яснював йому права та розглянув справу одноосібно, без надання позивачу права на подачу доказів правомірності своїх дій, а також не надав позивачу можливості скористатися правовою допомогою захисника.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Із пояснення ОСОБА_4 встановлено, що позивач не погоджувався з доводами відповідача щодо скоєння ним правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 і ч.1 ст.126 КУпАП та зважаючи на те, що відповідач не надав суду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 на підтвердження своїх заперечень, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП в діях позивача встановлена не була, оскільки інших доказів щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення суду не надано.

Отже, поліцейським при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

За змістом ч.5 ст.258 КУпАП поліцейський СРПП №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Петрук В.В. не був зобов'язаний складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, разом з тим, він мав право це зробити з урахуванням того, що особа заперечувала факт вчинення правопорушення та для збереження доказу правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Також, такими доказами могли бути пояснення свідків, рапорти працівників поліції, фотофіксація чи відеофіксація місця події, однак такі докази не були надані суду.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в судовому засіданні правомірність свого рішення не довів.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов'язковою і має передувати такому розгляду справи.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів відповідачем не зібрано, а тому постанова підлягає скасуванню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Посилання на докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові відсутні та відповідачем суду не надані.

На підставі викладеного в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

На необхідності безсумнівного доведення вини особи у вчиненні правопорушення, що слугує єдиною підставою для можливості притягнення її до відповідальності, також звертає увагу Європейський суд з прав людини. Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі ?Бочаров проти України? (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення ?поза розумним сумнівом?. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі ?Надточій проти України? (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

З огляду на те, що посадова особа самостійно визначила, які докази є достатніми, такі дії є порушенням ч.1 ст.252 КУпАП щодо оцінки доказів.

Враховуючи наведене, суд вважає висновки поліцейського про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини з якими закон пов'язує настання даних подій відповідачем не доведені.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП нічим не спростовується, відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з'ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю. При цьому, суд вважає, що вимога позивача про визнання неправомірними дій поліцейського, які полягають у складанні оскаржуваної постанови є зайвою, оскільки скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України забезпечить ефективний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

На підставі ст.ст. 222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 4, 17, 158-163 КАС України

вирішив:

позов задоволити.

Постанову серії НК №127976 від 05.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4) за вчинення правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.