Справа № 638/11990/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 638/11990/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача - Гайворонська С.Є.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Бангладеша ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2018, суддя Хайкіна В.М., повний текст рішення складено 17.08.2018, пр-т Перемоги 52-В, м. Харків, 61202, по справі № 638/11990/18

за позовом Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

до Громадянина Бангладеш ОСОБА_1

про примусове видворення іноземця з України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Бангладеш ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив суд примусово видворити з України громадянина Бангладеш ОСОБА_1, 10.07.2000 народження, та затримати з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Бангладеш ОСОБА_1 терміном до шести місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2018 задоволено адміністративний позов.

Примусово видворено з України громадянина Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримано з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Бангладеш ОСОБА_1 терміном до шести місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України.

Допущено негайне виконання рішення суду.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення про примусове видворення винесено передчасно, оскільки особі не було надано право на самостійне повернення до держави, резидентом якої особа є. Судом порушено процедуру поміщення особи до пункту тимчасового перебування, не встановлено обставини того, що особа має закордонний паспорт, який дає їй право на виїзд з України, відсутнє рішення про примусове повернення, а також не прийнято до уваги факт того, що особа не мала наміру перешкоджати проведенню процедури видворення, відсутність ризику втечі. Також послався на ст. 31 Закону № 3773-VІ, як на підставу неможливості видворення біженця ОСОБА_1 до Бангладешу, оскільки в країні біженця порушуються права людини, гарантовані Конвенцією з прав людини і основоположних свобод 1950, Загальною декларацією прав людини 10.12.1948.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018 задоволено клопотання представника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Зобов'язано Сумський прикордонний загін доставити відповідача - громадянина Бангладеш ОСОБА_1 для участі в судовому засіданні в приміщенні Сумського районного суду на 12.09.2018 о 9 год 45 хв.

Дана ухвалу суду виконана Сумським прикордонним загоном не була.

Представник позивача повідомила суд про неможливість виконання вище зазначеної ухвали суду в зв'язку з тим, що відповідач по справі придбав електронний квиток для повернення на батьківщину та відльоту через пункт пропуску «Київ (Бориспіль) 12.09.2018 о 14год 15 хв.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України розгляд справи проведено без участі відповідача.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

07 серпня 2018 року о 13 годині 00 хвилин прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Тополі» за незаконне перетинання державного кордону із Російської Федерації в Україну було затримано громадянина Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в складі групи з 8-ми громадян Бангладеш.

07.08.2018 стосовно громадянина Бангладеш ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення ( далі - КУпАП), серія СхРУ №338989 .

07.08.2018 позивачем складено протокол особистого огляду речей та вилучення речей і документів ОСОБА_1.

Під час судового розгляду також встановлено, що начальником Харківського прикордонного загону 07.08.2018 було прийнято рішення про примусове повернення громадянина Бангладеш ОСОБА_1 та зобов'язано останнього покинути територію України у термін до 17 серпня 2018 року.

08.08.2018 постановою Дворічанського районного суду Харківської області ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 10 діб адміністративного арешту. Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання - 13 год 07.08.2018.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду не погоджується з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до ч. 2 ст. 14 вищезазначеного Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно до п. п. 2, 7, 10 Розділу І Загальних положень Інструкції Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, що затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 року, у цій Інструкції терміни "примусове повернення" та "примусове видворення" означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;

наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; &?а;…&?,;.

Як слідує із рішення начальна Харківського прикордонного загону про примусове повернення, громадянина Бангладеш ОСОБА_1 зобов'язано покинути територію України у термін до 17 серпня 2018року.

Враховуючи те, що громадянин Бангладеш ОСОБА_1, у термін відведений для добровільного виконання рішення про примусове повернення, відбував покарання у вигляді адміністративного арешту та був позбавлений можливості в добровільному порядку покинути територію України, колегія суддів прийшла до висновку про передчасність позовних вимог про примусове видворення громадянина Бангладеш ОСОБА_1 і як наслідок відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що громадянину Бангладеш ОСОБА_1 було надано можливість покинути території України в термін до 17.08.2018, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки останній з 07.08.2018 по 17.08.2018 відбував покарання у вигляді адміністративного арешту строком 10 діб та був позбавлений можливості вільно розпоряджатися своїми діями. Тобто, причини невиконання відповідачем рішення про примусове повернення в установлений строк не можна вважати неповажними.

Посилання представника позивача на неможливість виконання відповідачем рішення про примусове повернення від 07.08.2018 в зв'язку з відсутності в останнього коштів, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

Щодо вимоги позивача про затримання громадянина Бангладеш ОСОБА_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Аналізуючи положення ст..289 КАС України у взаємозв'язку із ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, пункту 12 Інструкції № 141 колегія суддів зазначає, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. Тобто, клопотання про затримання розглядається судом в рамках розгляду справи про примусове видворення.

Враховуючи те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо примусового видворення відповідача, то як наслідок і вимоги щодо затримання останнього з метою забезпечення примусового видворення за межі території України відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Посилання апелянта на порушення прав людини в країні біженця ОСОБА_1, як на підставу неможливості видворення відповідача, а також на порушення прав особи на звернення до органу міграції за статусом біженця колегією суддів не приймаються, зважаючи на їх необґрунтованість.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи &?о;…&?н;.

Враховуючи вище зазначене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Бангладеша ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2018 року по справі № 638/11990/18 скасувати.

Ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Харківському прикордонному загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Бангладеш ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України та затримання з метою забезпечення примусового видворення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 20.09.2018