Справа № 2а-7853/11/1470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2018 року

м. Київ

справа №2а-7853/11/1470

адміністративне провадження №К/9901/41774/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 (суддя - Біоносенко В.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 (судді - Федусик А.Г., Зуєва Л.Є., Шевчук О.А.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" (правонаступник ПАТ "ЮГцемент"; далі - ПРАТ "Дікергофф Цемент Україна") до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (правонаступник - Офіс великих платників податків ДФС; далі - СДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року ПАТ "ЮГцемент" (правонаступник - ПРАТ "Дікергофф Цемент Україна") звернулось до адміністративного суду з позовом до СДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.06.2011 № та № , якими товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 10`260,00 грн та розмір від'ємного значення суми ПДВ на 9`028`406,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність висновків контролюючого органа щодо протиправності формування товариством своїх даних податкового обліку, оскільки такі висновки зроблені без урахування первинних документів щодо правовідносин з контрагентами ТОВ "Дікергофф/Україна", ТОВ "Компанія Промресурс ЛТД" та ТОВ "Альянс+", а також низки судових рішень, які набрали законної сили, щодо визнання правомірними формування товариством податкового кредиту за наслідками господарських операцій із вказаними контрагентами.

Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 12.07.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017, позов задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 01.06.2011 № та № .

Задовольняючи позов у цій справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення від 01.06.2011 № (9`028`406,00 грн) стало те, що товариство не відобразило результати попередніх перевірок, однак обставини, встановлені у ході вказаних податкових перевірок були предметом судового розгляду у інших справах №№ 2а-5503/10/1470, 814/4529/13-а, 814/4179/15 (2а-4619/10/1470), 814/2111/15, 2а-6233/11/1470, судові рішення яких набрали законної сили. Застосувавши норму частину першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи), суди першої та апеляційної інстанцій визнали преюдиційне значення за обставинами, встановленими у судових рішеннях, ухвалених у інших справах, та дійшли висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 01.06.2011 № . В частині задоволених позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2011 № (10`260,00 грн) судові рішення обґрунтовані, зокрема, посиланням на те, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, оскільки чинне законодавство не ставить у залежність виникнення права у платника ПДВ права на податковий кредит та бюджетне відшкодування від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання у ланцюгу постачальників, а тому порушення податкової дисципліни у ланцюгу постачання не може бути підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, коли останній виконав усі передбачені умови стосовно отримання такого права та має необхідні підтвердження його розміру.

Офіс великих платників податків ДФС подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на обставини, що були встановлені у ході податкової перевірки, та вважає, що суди надали перевагу обставинам, що були встановлені судами в інших справах, судові рішення яких прийняті на користь товариства, не врахувавши судове рішення, яким було відмовлено товариству за аналогічних обставин, тобто судове рішення було прийнято на користь контролюючого органа.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05.10.2017 № К/800/28824/17 відкрив касаційне провадження у цій справі.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень на касаційну скаргу.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 23.08.2018 прийняв касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС до провадження та визнав за можливе розглянути справу у попередньому судовому засіданні.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки, викладені в акті від 20.05.2011 № 623/36/00293031 про результати позапланової виїзної перевірки ПАТ "ЮГцемент" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ за лютий 2011 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період за січень 2011 року. Згідно з цими висновками ПАТ "ЮГцемент" порушено вимоги підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статі 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого завищено заявлену суму до бюджетного відшкодування за лютий 2011 року на 10`260,00 грн та завищено залишок від'ємного значення за попередні податкові періоди, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 9`062`230,00 грн. Висновок податкового органу про завищення товариством суми бюджетного відшкодування за лютий 2011 року на 10`260,00 грн, сформованого за наслідками взаємовідносин із ТОВ "Альянс+" у серпені - жовтні 2010 року, вмотивований посиланням на результати податкового контролю щодо порушення контрагентами ТОВ "Альянс+" у ланцюгу постачальників (2 ланцюг) податкової дисципліни, їх фіктивністю та відсутністю ТОВ "Альянс+" за місцезнаходженням. При цьому СДПІ вважає, що ПАТ "ЮГцемент" мало бути відомо про порушення, які допускають його контрагенти. Щодо завищення товариством залишку від'ємного значення за попередні податкові періоди, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 9`062`230,00 грн, СДПІ послалась на те, що ПАТ "ЮГцемент" не відобразило результати попередніх перевірок (акти від 21.05.2010 № 627/23-00293031, від 18.02.2010 № 87/07-00293031, від 19.03.2010 № 229/07-00293031, від 17.06.2010 № 704/23-00293031, від 16.08.2010 № 866/23-00293031, від 14.02.2011 № 193/23-/3293031, від 21.03.2011 № 292/36-00293031, від 22.04.2011 № 499/36-00293031) на вказану суму.

Суди також встановили, що обставини (факти), які були покладені в основу висновків актів податкових перевірок від 21.05.2010 № 627/23-00293031, від 18.02.2010 № 87/07-00293031, від 19.03.2010 № 229/07-00293031, від 17.06.2010 № 704/23-00293031, від 16.08.2010 № 866/23-00293031, від 14.02.2011 № 193/23-/3293031, від 21.03.2011 № 292/36-00293031, від 22.04.2011 № 499/36-00293031 щодо допущених товариством порушень, були предметом дослідження в судах у справах №№ 2а-5503/10/1470, 814/4529/13-а, 814/4179/15 (2а-4619/10/1470), 814/2111/15, 2а-6233/11/1470, а податкові повідомлення - рішення, прийняті контролюючим органом на підставі вказаних актів, визнані протиправними та скасовані.

Відповідно до підпункту 14.1.157 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу.

Отже, відкликання податкового повідомлення-рішення є юридичним фактом, який знімає з платника податків обов'язок сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом.

Згідно з частиною першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент розгляду і вирішення справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент розгляду і вирішення справи) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними.

Застосувавши норму частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи), згідно з якою обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність висновків СДПІ щодо завищення товариством залишку від'ємного значення за попередні податкові періоди, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 9`062`230,00 грн.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлені судом у інших справах, та які відповідно до положень частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають дослідженню. При цьому в касаційній скарзі не наведено доводів, які б свідчили щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтованого висновку дійшли суди попередніх інстанцій щодо позиції контролюючого органа про завищення товариством суми бюджетного відшкодування за лютий 2011 року на 10`260,00 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 ПК України).

Порядок формування платником податку податкового кредиту до 01.01.2011 був врегульований нормами статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності ПК України; далі - Закон № 168/97-ВР).

Відповідно до положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 цього Закону податковий кредит звітного періоду складається із суми податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього Закону).

Аналогічні положення містить норма статті 198 ПК України.

Водночас, наявність у платника податку, виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства, і сплата продавцю вартості товару з ПДВ є обов'язковими, але не вичерпними підставами для визначення податкового кредиту та відшкодування цього податку з бюджету, якщо податковий орган посилається на безтоварність операцій та їх фіктивність.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для формування податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування.

При цьому вищенаведені норми так само, як і інші норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та валових витрат (витрат) за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність останнього щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Не є підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування, задекларованої платником податків, відсутність платника податків за місцем реєстрації.

У разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування, у разі коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен відповідати за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге.

До того ж, як зазначено в пункт 38 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

У судовому процесі суди встановили, що: на момент вчинення спірних господарських операцій контрагенти позивача мали господарську та податкову правосуб'єктність; у межах господарської діяльності за наслідками договірних взаємовідносин (договір від 04.08.2010 № 16-070-10) між ПАТ "ЮГцемент" та ТОВ "Альянс+" складені акти приймання - передачі виконаних робіт (нагляд за встановленням (монтаж) обладнання й пусконалагоджувальних робіт механічної частини та системи управління обладнанням вугільного відділення) за серпень - жовтень 2010 року; ТОВ "Альянс+" було виписано відповідні податкові накладні на користь ПАТ "ЮГцемент" від 31.08.2010, від 30.09.2010, від 29.10.2010 на суму 110`260,00 грн; сума сплаченого ПДВ становила 10`260,00 грн, що також підтверджено актом перевірки; зазначенні операції належним чином відображені у податковому обліку товариства.

У той же час, податковим органом не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, чинного на час розгляду і вирішення справи) надали належну оцінку наведеним обставинам та зробили обґрунтований висновок, що СДПІ не доведено безпідставність заявленої товариством до відшкодування суми ПДВ за лютий 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду