Справа № 826/9792/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2018 року № 826/9792/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг,

про скасування постанови,

За участю представників:

позивача - Медвідь О.І.,

відповідача - Карпик Л.І.

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30 червня 2017 року № 753/1135/13-4/14/П про накладення штрафної санкції (штрафу) на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» у розмірі 1 700,00 гривень за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

Ухвалою суду від 17 серпня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/9792/17, яку призначено до розгляду у судовому засіданні на 19 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі обґрунтовуючи тим, що спірною постановою до нього протиправно застосовано штрафні санкції (штраф), оскільки позивачем своєчасно виконано вимоги розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи та з яких вбачається, що позивачем розпорядження № 1825 виконано у повному обсязі, однак несвоєчасно, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, з дня набрання чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, тобто з 15 грудня 2017 року, адміністративне судочинство здійснюється за правилами цієї редакції Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Обставини встановлені судом.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04 серпня 2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято розпорядження «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» № 1825, відповідно до якого, зобов'язано приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 26 серпня 2016 року.

Не погодившись з винесеним відповідачем розпорядженням, позивачем оскаржено його в судовому порядку.

09 червня 2017 року Нацкомфінпослуг складено акт № 1135/13-4/14 про правопорушення, вчинені приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що товариством станом на дату складання акту не було надано до Нацкомфінпослуг документи, що підтверджували б виконання вимог Розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825

Так, відповідно до пункту 5.9 Положення № 2319 рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання особами. У разі невиконання особами рішень про застосування заходів впливу Нацкомфінпослуг вживає заходів щодо виконання рішень у порядку, визначеному законодавством.

На підставі висновків, викладених у акті, відповідачем 30 червня 2017 року винесено постанову № 753/1135/13-4/14/П про застосування до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» штрафної санкції (штрафу) у розмірі 1 700,00 гривень.

У постанові зазначено про те, що до товариства застосовано захід впливу у вигляді розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825. До Нацкомфінпослуг листами від 29 червня 2017 року вхідний № 5936/СК, від 30 червня 2017 року вхідний № 5648/СК, від 23 червня 2017 року вхідний № 5512/СК товариством надано інформацію та документи, що підтверджують виконання вимог розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825, а саме: копію розрахунку за договором страхування від 20 листопада 2015 року № АЕ 4912899 погоджену із представником потерпілого, копію страхових актів від 21 червня 2017 року № АХА2214016, № АХА2214027, № АХА2214041 відповідно до яких, товариством сплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 22 червня 2017 року № 344916, а також здійснено відшкодування витрат на лікування у розмірі 1256,55 гривень відповідно до платіжного доручення від 22 червня 2017 року № 345229 та моральної шкоди у розмірі 62,83 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 22 червня 2017 року № 345135.

Таким чином, розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825 виконано у повному обсязі, проте несвоєчасно, що стало підставою для застосування штрафної санкції.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною і необґрунтованою та такою, що порушує її права.

Окрім того, позивачем виконано спірну постанову, оскільки за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання наступають невідворотні негативні наслідки, які унеможливлюють здійснення позивачем господарської діяльності передбаченої установчими документами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III (далі - Закон № 2664-III).

Згідно пункту 4 частини першої статті 20 Закону № 2664-III державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України (частина перша статті 23 Закону № 2664-III).

Відповідно до пунктів 10, 12 частини першої статті 28 Закону № 2664-III, Нацкомфінпослуг, у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов'язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Статтею 39 Закону № 2664-ІІІ передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати, серед іншого, такі заходи впливу як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення; накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 та 43 цього Закону (пункти 1, 3 частини першої статті 40 Закону № 2664-ІІІ).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20 листопада 2012 року № 2319, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення № 2319).

Положення № 2319 містить аналогічні норми щодо застосування заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги.

Згідно з пунктом 1.5. розділу I Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1.7 Положення №2319).

Відповідно до абзаців 1-2 пункту 2.4 Положення №2319 рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Постанова повинна містити:

дату та номер постанови, місце її складання;

прізвище, ім'я та по батькові, посаду уповноваженої особи Нацкомфінпослуг;

відомості про особу (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ);

зміст виявленого порушення законодавства про фінансові послуги;

норму законодавства про фінансові послуги, яку порушено особою;

розмір застосованої штрафної санкції (штрафу);

посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксовано порушення;

рахунок, на який повинна бути перерахована сума штрафу, та строк, протягом якого особа повинна повідомити про це Нацкомфінпослуг;

строк, протягом якого особа зобов'язана повідомити Нацкомфінпослуг про добровільне виконання або про відмову від добровільного виконання постанови;

посаду, прізвище та підпис уповноваженої особи Нацкомфінпослуг;

відбиток печатки Нацкомфінпослуг.

Згідно зі статтею 41 Закону № 2664-ІІІ Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за:

1) провадження діяльності на ринках фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації - у розмірі від 1000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

3) ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2. Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування штрафних санкцій може бути оскаржено в суді.

3. Штрафи, накладені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, стягуються у судовому порядку.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 42 Закону № 2664-ІІІ, штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.

Посадові особи національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після надходження документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається учаснику ринків фінансових послуг.

Відповідно до пункту 2.2 Положення № 2319 рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Невиконання вимог письмового розпорядження (припису) є підставою для застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках.

Застосування заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги не звільняє особу від обов'язку припинити порушення (пункт 4.25 Положення № 2319).

У разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку (абзац 3 пункту 2.4 Положення № 2319).

Разом з тим, відповідно до абзацу 7 пункту 2.4 Положення № 2319, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу.

Підпунктом 1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення №2319 передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такий захід впливу, як-то: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення, який, у свою чергу, згідно з пунктом 2.2. Положення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг.

З наведеного вбачається, що відповідач наділений правом повторного застосування до порушника заходу впливу шляхом зобов'язання його вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі оплати порушником штрафу та не усунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).

Разом з тим, Закон №2664-III не передбачає повторного застосування штрафної санкції за невиконання одного і того ж правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову відповідачем винесено на підставі пункту 5.9 Положення № 2319, тобто за несвоєчасне виконання розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування розпорядження відмовлено.

З доданих до справи матеріалів вбачається, що на виконання вимог розпорядження та з метою уникнення застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках, керуючись статтями 6, 32, 36 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» позивачем виконано розпорядження та прийнято рішення про відмову у здійсненні ОСОБА_4 страхового відшкодування, про що повідомлено ОСОБА_4 листами від 23 серпня 2016 року вихідний № 7737/18цв та від 25 серпня 2016 року № 768/12/цв. Водночас позивачем листом від 25 серпня 2016 року вихідний № 7820/18/цв повідомлено відповідача про виконання розпорядження.

Окрім того, товариством направлено до Нацкомфінпослуг листи від 25 серпня 2016 року № 7820/18цв, від 20 вересня 2016 року № 8806/18цв, від 22 вересня 2016 року № 8877/18цв.

Позивачем також безпосередньо через уповноважений структурний підрозділ відповідача подано листи від 05 жовтня 2016 року № 9351/18цв, від 06 жовтня 2016 року № 9403/18цв, від 29 листопада 2016 року № 11793/18цв, від 14 лютого 2017 року № 1713/18цв, від 20 квітня 2017 року № 4544/18цв.

Окрім того, відповідач неодноразово складав Акти про правопорушення на ринку фінансових послуг за невиконання розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825, а саме: від 06 вересня 2016 року № 617/13-14/13/4, від 11 листопада 2016 року № 732/13-14/13/4, від 25 січня 2017 року № 69/13-4/14, від 05 квітня 2017 року № 599/13-4/14/П, які слугували підставами для винесення постанов, а саме:

06 жовтня 2016 року № 346/13-15/13/4 про застосування до позивача штрафної фінансової санкції (штрафу) у розмірі 1 700,00 гривень;

від 01 грудня 2016 року № 406/13-15/13/4 про застосування до позивача штрафної фінансової санкції (штрафу) у розмірі 3 400,00 гривень;

від 23 лютого 2017 року № 113/69/13-4/14/П про застосування до позивача штрафної фінансової санкції (штрафу) у розмірі 6 800,00 гривень;

від 25 квітня 2017 року № 520/13-4/14/П про застосування до позивача штрафної фінансової санкції (штрафу) у розмірі 13 600,00 гривень.

Не погодившись з винесеними відповідачем постановами, позивачем оскаржено їх в судовому порядку.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року у справі № 826/487/17 позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 01 грудня 2016 року № 406/13-15/13/4 про накладення штрафної санкції (штрафу) у розмірі 3 400,00 гривень за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

Окрім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2018 року у справі № 826/17764/16 адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 жовтня 2016 року № 346/13-15/13/4 про накладення штрафної санкції (штрафу) у розмірі 1 700,00 гривень за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

Постанови відповідача від 23 лютого 2017 року № 113/69/13-4/14/П про застосування до позивача штрафної фінансової санкції (штрафу) у розмірі 6 800,00 гривень та від 25 квітня 2017 року № 520/13-4/14/П про застосування до позивача штрафної фінансової санкції (штрафу) у розмірі 13 600,00 гривень також на даний час оскаржуються в судовому порядку. Рішення за результатами розгляду справ не ухвалено.

Разом з тим, з ухвалених Окружним адміністративним судом міста Києва рішень від 18 травня 2017 року та 24 січня 2017 року вбачається, що матеріалами справи підтверджується, що АТ «СК «АХА Страхування» виконала вимоги розпорядження, а саме: прийняла рішення про відмову у здійсненні ОСОБА_4 страхового відшкодування, про що його повідомлено листами від 23 серпня 2016 року № 7737/18цв та 25 серпня 2016 року № 7768/18цв з відповідним обґрунтуванням та документами у визначений в розпорядженні строк та листом від 25 серпня 2016 року № 7820/18цв було повідомлено і відповідача.

Так, відповідно до статті 36 Закону передбачено два варіанти прийняття рішення:

Про здійснення страхового відшкодування та виплати його;

Вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Судами в даному випадку не оцінюється обраний страховиком вид рішення, оскільки така оцінка надається у правовідносинах, що виникли між страховиком і застрахованою особою.

Окрім того, Нацкомфінпослуг позбавлений повноважень своїм розпорядженням визначати той вид рішення, який має обрати страховик при прийнятті рішення на виконання розпорядження суб'єкта владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджується прийняття позивачем рішення про відмову у здійсненні ОСОБА_4 страхового відшкодування про що його письмово було повідомлено, а відтак обґрунтування відповідача про невиконання вимого розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825 не знайшло свого документального та нормативного підтвердження.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що неодноразове складання відповідачем Актів та винесення постанов стали підставою для спроби позивачем виконати розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825 та змінити раніше прийняте рішення позивача про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

На підтвердження перегляду прийнятого раніше рішення, Комісії було надано листи та документи, зокрема:

Листи від 29 червня 2017 року вхідний № 5936/СК, від 30 червня 2017 року вхідний № 5648/СК, від 23 червня 2017 року вхідний № 5512/СК

Документи: копію розрахунку за договором страхування від 20 листопада 2015 року № АЕ 4912899 погоджену із представником потерпілого, копію страхових актів від 21 червня 2017 року № АХА2214016, № АХА2214027, № АХА2214041 відповідно до яких, товариством сплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 22 червня 2017 року № 344916, а також здійснено відшкодування витрат на лікування у розмірі 1256,55 гривень відповідно до платіжного доручення від 22 червня 2017 року № 345229 та моральної шкоди у розмірі 62,83 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 22 червня 2017 року № 345135.

Однак позивач зауважив, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за статтею 24 КУпАП перебуває на розгляду Святошинського районного суду міста Києва та рішення за результатами розгляду судом не ухвалено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обставини своєчасного виконання позивачем розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825 встановлені та підтверджені рішеннями судів, а тому не потребують доказуванню.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача правових підстав для висновку про несвоєчасне виконання приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» вимог розпорядження від 04 серпня 2016 року № 1825, а відтак і для винесення 30 серпня 2017 року постанови № 753/1135/13-4/14/П про застосування штрафної санкції у розмірі 1 700,00 гривень.

Відповідачем під час судового розгляду не було доведено того, що під час винесення оскаржуваної постанови він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість позивачем під час судового розгляду доведено правомірність заявлених вимог та протиправність прийнятого відповідачем рішення.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно з вимогами статті 139 КАС України судові витрати позивача у сумі 1 600,00 гривень, сплачені згідно з платіжним дорученням від 26 липня 2017 року № 354 830, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, 8, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, місто Київ, вулиця Б. Грінченка, 3, ), про скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30 червня 2017 року № 753/1135/13-4/14/П про накладення штрафної санкції (штрафу) на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» у розмірі 1 700,00 гривень.

Присудити на користь приватного акціонерного товариства «»Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, 8, ) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, місто Київ, вулиця Б. Грінченка, 3, ) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 600,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда