Справа № 146/1232/18
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1232/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" вересня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Гриб Ю.А.,

розглянувши у судовому засіданні в смт Томашпіль в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

8 серпня 2018 року до суду з цією позовною заявою, звернувся ОСОБА_1 який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, до інспектора роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, місцезнаходження роботи посадової особи - вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця про визнання протиправною та скасування постанови серії БР № 234670 від 13 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, вважаючи постанову такою, що не відповідає вимогам закону.

Позов мотивовано наступним.

13 січня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 щодо позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Копію постанови серії БР № 234670 від 13 січня 2018 року позивачу було вручено 2 серпня 2018 року в Томашпільському відділенні районного відділу державної виконавчої служби.

Зазначену постанову ОСОБА_1 вважає винесеною не у порядку та не у спосіб передбачений законом, яка підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивачем зазначено, що поліцейський при винесені оскаржуваної постанови не розяснив йому положення ст. 268 КУпАП, а одразу витребував посвідчення водія та вказав, що він порушив правила дорожнього руху, а саме перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Також поліцейський не зясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і обєктивного зясування обставин кожної справи. Так відповідач на пояснення позивача, що він не перетинав дорожню розмітку, не реагував. Крім того позивач зазначає, що дорожня розмітка на дорожньому покритті взагалі відсутня.

Працівник поліції ніяким чином не реагував на пояснення та зауваження позивача, вів себе зухвало та погрожував скласти на нього декілька протоколів.

Однак коли позивачеві стало погано, оскільки останній хворіє, працівник поліції віддав позивачу документи та поїхав. Про складений протокол та винесену постанову позивач дізнався лише 2 серпня 2018 року коли він прибув до Томашпільському відділенні районного відділу державної виконавчої служби.

Крім того ОСОБА_1 в позові вказав, що здійснюючи рух у м. Вінниця по вул. Пирогова біля АЗС «ШЕЛЛ» на регульованому світлофором перехресті здійснив поворот ліворуч, при цьому попередньо зайнявши відповідне положення на проїзній частині та зїхав на територію автомийки. При виконанні даного маневру позивач правил дорожнього руху не порушував, аварійних ситуацій нікому не створював. Стан дорожнього покриття був у задовільному стані, розмітка була відсутня.

Так ОСОБА_1 вказує, що в його діях не було умислу на вчинення правопорушення, та ніякого правопорушення в його діях не було, тому оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає до скасування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги викладені в адміністративному позові підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач - інспектор роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, відзив на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності будь-якої зі сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2018 року інспектором роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 була винесена постанова серії БР № 234670 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вказана постанова не відповідає вимогам закону та винесена із його порушенням, тому підлягає скасуванню.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Стосовно доводів позивача щодо порядку та процедури розгляду справи інспектором поліцій суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП законодавчий орган чітко встановив, що посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна встановити всі необхідні докази по справі, згідно яких притягується особа до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови серії БР № 234670 від 13.01.2018 року ОСОБА_3 13 січня 2018 року о 12 год 50 хв. в м. Вінниця по вул. Пирогова керував автомобілем «КІА» д/н АВ3017, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив Правил дорожнього руху України.

Із вказаної постанови не вбачається, якими доказами керувався поліцейський встановлюючи вину позивача, до постанови не додані, а також у самій постанові не зазначені докази, якими підтверджується вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

В позовній заяві позивач заперечив факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність належних доказів в підтвердження його вини.

З наданої позивачем фотокартки вбачається, що на місці зазначеному в протоколі не вбачається суцільної лінії дорожньої розмітки (а.с.8).

При цьому, відповідач доводи позивача з цього приводу не оспорив, не надав суду і інших будь-яких доказів в підтвердження вини позивача, як того вимагає ст.77 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За відсутності в матеріалах справи доказів правопорушення вчиненого ОСОБА_1, відповідач не довів скоєння позивачем адміністративного правопорушення та правомірність і законність ухвалення відповідної постанови.

Тому, за вказаних обставин слід вважати, що відповідач, як суб"єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, що дає підстави суду зробити висновок про недоведеність вини позивача в порушенні ПДР, відтак, слід зробити висновок, що позивач не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За вказаних обставин, вищевказана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі ст.ст. 247 п.1, 284 ч.1 п.3, 293 ч.1 п.3 КУпАП, керуючись ст.ст.6, 9, 72-77, 229 ч.4, 241-246, 250, 257-263 КАС України, суд,-

УХВАЛ И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 234670 від 13 січня 2018 року яка винесена інспектором роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2018 року

Суддя: ОСОБА_4