Справа № 816/624/18
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/624/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Сухомлин Ю.В., Сіденко Н.В., Шабатько Л.Г.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом

позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Головного управління ДФС у Полтавській області
про скасування вимоги про сплату боргу

В С Т А Н О В И В:

23.02.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2790-17 від 05.02.2018.

В обґрунтування позову позивач зазначила: протягом 2016-2017 років своєчасно та в повному обсязі щомісячно сплачувала ЄСВ на рахунок НОМЕР_2, який існує для сплати коштів ЄСВ; при цьому, жодних зауважень щодо неправильності, несвоєчасності чи неповноти сплати коштів від контролюючих органів до позивача не надходило; у січні 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що у Миргородській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області існує розподіл рахунків зі сплати ЄСВ; позивачем було написано заяву про те, щоб кошти ЄСВ, які вона сплачувала протягом двох років у сумі 3797,42 грн за 2016 рік та у сумі - 8448 грн за 2017 рік, були переведені на рахунок НОМЕР_5. За твердженням позивача, Положенням про єдиний казначейський рахунок, затвердженим наказом Держказначейства України від 26.06.2002 № 122, цей рахунок є консолідованим та об'єднує всі рахунки, тому відсутні порушення у діях позивача щодо сплати ЄСВ. Позивач зазначила, що направлення їй спірної вимоги розцінює як штучне створення підґрунтя для нарахування позивачу пені та штрафу за несвоєчасну сплати суми ЄСВ.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (суддя Довгопол М.В.).

11.04.2018 до суду відповідачем надано відзив на позов, у якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в Миргородській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області з 28.10.2008, з 01.01.2012 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування (2 група). За доводами відповіжача, між ФОП ОСОБА_1 та Миргородською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області укладено 01.05.2015 договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування № 139, відповідно до якого проводилася сплата на рахунок № НОМЕР_2, код платежу 71050000. Водночас указаний договір розірвано з 01.01.2016, тому починаючи з 01.01.2016 сплата ЄСВ повинна була проводитися на рахунок № НОМЕР_5 по коду платежу 71040000, тоді як протягом 2016 року сплата здійснювалася на рахунок № НОМЕР_2 по коду платежу 71050000. У зв'язку з тим, що позивачем не здійснювалася сплата єдиного внеску на рахунок № 16205, код платежу 71040000, виникла заборгованість у розмірі 3797,64 грн /а.с. 61-62/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять календарних днів.

21.05.2018 позивач надала до суду відповідь на відзив, у якій указано, що своєчасно та в повному обсязі протягом 2016 -2017 років сплачувала ЄСВ на рахунок № НОМЕР_2, при цьому, від контролюючих органів протягом двох років жодних зауважень до позивача щодо невірного, несвоєчасного чи неповного нарахування і сплати ЄСВ не надходило. Позивач зазначає, що, заперечуючи проти позову, відповідачем не надано до суду належних доказів того, що кошти, сплачені позивачем, були повернуті ФОП ОСОБА_1 як такі, що сплачені помилково /а.с. 84-87/.

25.05.2018 відповідачем надано до суду заперечення, у яких указано, що на підставі заяви ФОП ОСОБА_1 від 11.01.2018 Миргородською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано висновок № 12 від 22.01.2018 на перерахування помилково сплаченої суми ЄСВ з рахунку № НОМЕР_2 на суму 12245,42 грн у рахунок погашення зобов'язання згідно з поданою позивачем звітністю на рахунок № НОМЕР_3 Миргородською ОДПІ та платіжного доручення № 238 від 22.01.2018 на перерахування цієї суми, яке передано до Управління Державної казначейської служби України у Миргородському районі для виконання /а.с. 116/.

07.06.2018 до суду надійшли пояснення позивача, у яких ФОП ОСОБА_1 зазначає про своєчасність сплати ЄСВ протягом двох років /а.с. 129/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.06.2018.

Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 № 59 відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №816/624/18, за результатами якого головуючим суддею у справі визначено суддю Канигіну Т.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 справу № 816/624/18 прийнято до провадження, призначено справу до розгляду по суті на 09.08.2018.

09.08.2018 до суду від відповідача надані додаткові пояснення, у яких зазначено, що відповідно до інформації, наданої Миргородською ОДПІ листом від 06.08.2018 № 1902/8/16-20-10-06, на підставі заяви ФОП ОСОБА_1 від 11.01.2018 Миргородською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано висновок № 12 від 22.01.2018 на перерахування помилково сплачених сум ЄСВ з рахунку № НОМЕР_2 на суму 12245,42 грн у рахунок погашення зобов'язання згідно з поданою платником звітності на рахунок № НОМЕР_3 Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області. Перерахування проведено відповідно до заяви ФОП ОСОБА_1 на суму 12245,42 грн /а.с. 154/.

У судовому засіданні 09.08.2018 оголошено перерву до 05.09.2018.

21.08.2018 до суду надійшли заперечення позивача на додаткові пояснення відповідача, у яких позивач наголошує на тому, що рахунок, на який позивач сплачувала ЄСВ, є консолідованим з іншими рахунками, на які сплачується ЄСВ, тому позивач своєчасно та в повному обсязі сплачувала ЄСВ /а.с. 168-172/.

22.08.2018 відповідач надав до суду додаткові пояснення, у яких зазначено, що кошти у сумі 12245,42 грн є "помилково сплаченими", у зв'язку з чим в інтегрованих картках ФОП ОСОБА_1 за кодами платежів 71050000та 71040000 зазначено "перераховані кошти з одного рахунку на інший" /а.с. 175/.

У судовому засіданні 05.09.2018 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 05.09.2018 представники відповідача проти позовних вимог заперечували та просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 24.10.2008 зареєстрована як фізична особа-підприємець /а.с. 9/.

01.05.2015 між позивачем та Миргородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області укладено договір № 139 про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, пунктом 3.2 якого визначено, що сторона - 2 (позивач) сплачує єдиний внесок у сумі 445,79 грн за кожний місяць до 20 числа місяця, наступного за місяцем, за яким він сплачується, на рахунок № НОМЕР_4 /а.с. 100-103/.

29.02.2016 між позивачем та Миргородською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (правонаступник Миргородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області) укладено додаткову угоду до Типового договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування № 139 від 01.05.2015, пунктом 1 якої визначено, що сторони, у зв'язку з набрання чинності з 01.01.2016 Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансування бюджетних надходжень у 2016 році", якими внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у частині встановлення єдиного розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на рівні 22 відсотки для всіх платників єдиного внеску, у тому числі для тих, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, дійшли згоди про припинення дії договору з 01.01.2016 /а.с. 99/.

Водночас позивачем протягом 2016-2017 років сплачено ЄСВ на рахунок отримувача: НОМЕР_2 /а.с. 42-53/.

У зв'язку зі сплатою ЄСВ на рахунок отримувача № НОМЕР_2 замість рахунку отримувача № НОМЕР_5 позивач 11.01.2018 звернулася до начальника Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області із заявою, у якій просила перерахувати надміру або помилково сплачені кошти у сумі 12245,42 грн з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_5; причина повернення коштів: помилково сплачені /а.с. 63/.

Листом Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 01.02.2018 № 45/Щ/16-20-07-21 повідомлено позивача, що для повернення ОСОБА_1 зазначеної позивачем суми у заяві Миргородською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано висновок № 12 від 22.01.2018 на повернення ЄСВ у сумі 12245,42 грн; платіжне доручення № 2386 від 22.05.2017 на перерахування цієї суми, яке передано Управлінню Державної казначейської служби України у Миргородському районі для виконання /а.с. 38-40/.

02.02.2018 позивач надала до Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області заперечення на лист Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 01.02.2018 № 45/Щ/16-20-07-21, у яких зазначила, що не згодна з поверненням їй коштів, сплачених на рахунок № НОМЕР_2, оскільки у заяві позивач просила Миргородську ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області перевести кошти, сплачені для погашення ЄСВ, на рахунок НОМЕР_5 /а.с. 41/.

При цьому відповідачем 05.02.2018 прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2790-17 на суму боргу (недоїмки) - 8021,64 грн /а.с. 37/.

Не погоджуючись із указаною вимогою, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закон № 2464-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п'ята статті 9 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній протягом 2016-2017 роки) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Так, 05.02.2018 ГУ ДФС у Полтавській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2790-17 на суму боргу (недоїмки) - 8021,64 грн /а.с. 37/.

Відповідно до частини тринадцятої статті 9 Закону № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, сплата єдиного внеску протягом 2016-2017 роки здійснена позивачем на раніше наданий контролюючим органом рахунок (рахунок № НОМЕР_2), указане підтверджується матеріалами справи /а.с. 42-53/ та не заперечується відповідачем.

Як вищезазначено, після отримання інформації про зміну рахунку, на який слід здійснювати сплату єдиного соціального внеску, позивач 11.01.2018 звернулася до начальника Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області із заявою, у якій просила перерахувати помилково сплачені кошти у сумі 12245,42 грн з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_5 /а.с. 63/.

Згідно з висновком Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області № 12 станом на 22.01.2018 в інтегрованій картці платника обліковується переплата надміру або помилково сплачених коштів у сумі 12245,42 грн, яка підлягає перерахуванню на поточний рахунок № 3719 № НОМЕР_5 /а.с. 104/.

Також листом Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 01.02.2018 № 45/Щ/16-20-07-21 повідомлено позивача, що для повернення ОСОБА_1 зазначеної позивачем суми у заяві Миргородською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано висновок № 12 від 22.01.2018 на повернення ЄСВ у сумі 12245,42 грн; платіжне доручення № 2386 від 22.05.2017 на перерахування цієї суми, яке передано Управлінню Державної казначейської служби України у Миргородському районі для виконання /а.с. 38-40/.

02.02.2018 позивач надала до Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області заперечення на лист Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 01.02.2018 № 45/Щ/16-20-07-21, у яких зазначила, що не згодна з поверненням їй коштів, сплачених на рахунок № НОМЕР_2, оскільки у заяві позивач просила Миргородську ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області перевести кошти, сплачені для погашення ЄСВ, на рахунок НОМЕР_5 /а.с. 41/.

Так, перерахування проведено відповідно до заяви ФОП ОСОБА_1 на суму 12245,42 грн на підставі висновку № 12 від 22.01.2018 та платіжних доручень Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області № 2606 від 21.06.2018, № 2625 від 22.06.2018, № 2630 від 23.06.2018, № 2642 від 26.06.2018, № 2643 від 27.06.2018, № 2644 від 03.07.2018 /а.с. 156-157/.

Суд зазначає, що сплата позивачем ЄСВ на рахунок № НОМЕР_2 здійснювалася протягом 2016-2017 роки, проте, контролюючим органом не вжито заходів з метою попередження позивача про зміну рахунків, а також повернення цих коштів з огляду на приписи частини тринадцятої статті 9 Закону № 2464-VI.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Водночас надані позивачем платіжні доручення підтверджують вчасне та у повному обсязі виконання останньою обов'язку зі сплати єдиного внеску.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача, тому з огляду на положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2790-17 від 05.02.2018.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, 37653, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 39461639) про скасування вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 05.02.2018 № Ф-2790-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, 37653, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст рішення складено 17.09.2018.

Суддя Т.С. Канигіна