Справа № 461/8775/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

17 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6479/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Большакової О. О.
Коваля Р. Й.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі №461/8775/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення ф.119 із штриховим ідентифікатором № 79 2 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 30.08.2018.

В межах наданого судом строку на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від скаржника надійшло клопотання, у якому просить звільнити від сплати судового збору, а у разі відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору - надати новий строк для усунення недоліку апеляційної скарги, зазначеного в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Слід зазначити, що на підтвердження заявленого клопотання скаржником не надано на розгляд суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Крім того, звільнення відповідних органів від сплати судового збору не узгоджується з пунктом 2 частини третьої статті 129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ця норма Конституції України знайшла своє закріплення також і в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" та у процесуальних кодексах України.

Рівність учасників судового процесу, зокрема, перед законом є похідною від інших норм Конституції України, які визначають рівність конституційних прав і свобод громадян та рівність їх перед законом (стаття 24), а також компетенцію органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19).

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав, тобто є конкретизацією загального принципу рівності громадян перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, звільнення від сплати судового збору відповідних органів як сторін в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов'язані сплачувати відповідний збір.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі №461/8775/17.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Статтею 296 КАС України передбачено обов'язок особи, яка подає апеляційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Частина 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість продовження процесуального строку за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI органам Пенсійного фонду не надано пільг щодо сплати судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Однак, пенсійним органом не надано жодних доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого скаржником клопотання про надання нового строку для усунення недоліку апеляційної скарги.

У встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліку апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути скаржнику.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про звільнення від сплати судового збору та про надання нового строку для усунення недоліку апеляційної скарги на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі №461/8775/17 - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі №461/8775/17 - повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
Р. Й. Коваль