Справа № 522/23792/17     
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 28.03.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

20 квітня 2018 року судом ухвалено рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

30.07.2018 року від позивача надійшли уточнення до позову, згідно яких позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з листа від 06.12.2017 р. № 2032/К-11;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 04 грудня 2017 р. пенсії, виходячи з основного розміру пенсії 90%, шляхом включення до складу (розмір) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення на підставі «Довідки № 198» від 19.10.2006 р., з яких призначалась та обчислювалась пенсія, а саме: надбавка за роботу з таємними документами в розмірі 367,42 гривень; надбавка за тривалу безперервну службу в розмірі 6682,34 гривень; надбавка за службу в ЗСУ в розмірі 8638,52 гривень; - премія в розмірі 7484,98 гривень.

Всього сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за останні 22 календарні місяці складає 23173,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач при призначенні йому пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) не врахував усіх додаткових видів його грошового забезпечення.

17.04.2018 року (вх. 10485/18) від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 54-55), у якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на те, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога індексація та одноразова грошова допомога при звільнені - не є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення, а тому підстави для їх врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислена пенсія, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

19.06.2018 року (вхід. № 17178/18) від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 139-148) та 30.07.2018 року доповнення до відповіді на відзив (а.с. 150-154), в яких зазначено про не спростування відповідачем доводів та правової позиції позивача у позові.

У судове засідання 28.08.2018 року сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та завчасно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (вхід. № 25019/18 від 28.09.2018 року). Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (вхід. № 22228/18 від 01.08.2018 року).

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.07.2006 року №275 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я, що підтверджується витягом з наказу (а.с. 10).

У жовтні 2006 р. позивачу призначено основний розмір пенсії по інвалідності. При обчисленні пенсії ГУ ПФУ в Одеській області керувалося довідками про додаткові види грошового забезпечення, яке позивач отримував за останні 24 місяці проходження військової служби перед звільненням.

У зв`язку із тим, що ГУ ПФУ в Одеській області розраховано позивачу менший розмір пенсії, позивач звернувся із заявою від 23.11.2017 року про проведення перерахунку пенсії.

Листом від 06.12.2017 року №2032/К-11 ГУ ПФУ в Одеській області позивача повідомлено, що з 01.01.2017 року передбачені законодавством перерахунки пенсії проведені головним управлінням своєчасно та в повному обсязі.

Позивач не погоджуючись із фактичною відмовою відповідача здійснити перерахунок пенсії звернувся до суду з цим позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Під час розгляду справи відповідачем надано до суду Довідку від 02 квітня 2018 року № ЮО108941 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій відносно ОСОБА_1 (а.с. 58). Згідно цієї довідки відповідачем до розміру грошового забезпечення позивача враховано посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років.

За правилами статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до п.п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам до складу грошового забезпечення військовослужбовців серед іншого входять одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.07р. № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294), до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Під час розгляду адміністративної справи судом було досліджено довідку № 198 від 19.10.2006 року наявну в матеріалах пенсійної справи позивача (зворотній бік а.с. 94), видану ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , згідно якої визначені додаткові види грошового забезпечення позивача за період з 01.10.2004 року по вересень 2006 року. Так, згідно вказаної довідки надбавка позивача за роботу з таємними документами склала 367, 42 грн., за тривалу безперервну службу 6682, 34 грн., за службу в ЗСУ 8638, 52 грн., премія 7484, 98 грн.

Аналізуючи вищевикладені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що надбавка позивача за роботу з таємними документами склала 367, 42 грн., за тривалу безперервну службу 6682, 34 грн., за службу в ЗСУ 8638, 52 грн., премія 7484, 98 грн., відносяться до складу грошового забезпечення позивача, з розміру якого обчислюється пенсія.

Отже, зазначені позивачем надбавки та премія є додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до статті 9 Закону №2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Зазначена норма не передбачає дискреційних повноважень у відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії у розумінні Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 15.02.2018 (ЄДРСРУ 72290243).

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не повинен втручатися в його компетенцію.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що ним не були порушені приписи законодавства України щодо не здійснення належного перерахунку пенсії позивача та врахування видів грошового забезпечення позивача вказаних в довідці № 198 від 19.10.2006 року наявній в матеріалах пенсійної справи позивача (зворотній бік а.с. 94), виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_1 .

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 04 грудня 2017 р. пенсії, виходячи з основного розміру пенсії 90%, шляхом включення до складу (розмір) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення на підставі Довідки № 198 від 19.10.2006 р. виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , з яких призначалась та обчислювалась пенсія, а саме: надбавка за роботу з таємними документами в розмірі 367,42 гривень; надбавка за тривалу безперервну службу в розмірі 6682,34 гривень; надбавка за службу в ЗСУ в розмірі 8638,52 гривень; - премія в розмірі 7484,98 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_2 );
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 2098738).

Суддя Корой С.М.

.