Справа № 804/3555/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

05 вересня 2018 року Справа № 804/3555/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бурцева Я.Е.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання про застосування заходів процесуального примусу у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов та припису,-
У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов та припису.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов та припису прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання.
На адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про застосування заходів процесуального примусу. В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідачем протиправно предявлено до виконання постанови про накладення штрафу за наявності судового рішення про забезпечення позову, згідно з Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 р. у справі № 804/3555/18, яка набрала законної сили.
Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про застосування заходів процесуального примусу, у яких останнім зазначено, що виконавчі документи, за якими стягувачем є у тому числі державний орган, можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців, а чинним законодавством не встановлено процедури поновлення строків для предявлення постав органів місцевого самоврядування до примусового виконання. Також зазначає, що зупинення виконавчого провадження на підставі виконавчого документа може здійснити лише виконавча служба, а не інспекція з питань праці та зайнятості населення ДМР, а тому твердження позивача про нехтування судового рішення є необґрунтованими. Також посилається на можливу юридичну відповідальність у разі непредявлення до виконання вищевказаних постанов у визначений строк, у звязку з чим просить залишити без задоволення клопотання про застосування заходів процесуального примусу.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 р. (набрала законної сили) у справі № 804/3555/18 скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року, якою позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено та задоволено заяву про забезпечення позову відповідно, зокрема:
- зупинено дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018 р., прийняту Інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП №520686) штраф у розмірі 3723 (три тисячі сімсот двадцять три грн.) 00 коп. до набрання законної сили рішенням суду по справі.
- зупинено дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018 р., прийняту Інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП Щ612520686) штраф на у розмірі 111 690 (сто одинадцять тисяч шістсот дев'яносто грн.) 00 коп. до набрання законної сили рішенням суду по справі.
Судом також встановлено, що інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради звернулася до органів виконавчої служби із заявами про відкриття виконавчих проваджень за вищевказаними постановами, що і слугувало підставою для звернення до суду із вказаним клопотанням про застосування до відповідача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу відповідно до ст.149 КАС України, оскільки на думку заявника, посадовими особами відповідача фактично ігнорується та нехтується наявність судового рішення про забезпечення позову.
Розглядаючи заявлене клопотання виходить з такого.
Відповідно до частини 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст. 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Частиною третьою статті 156 КАС України встановлено, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Положеннями статті 144 КАС України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.
Заходами процесуального примусу є, у тому числі штраф (ч.1 п.5 ст. 145 КАС України).
Згідно з ч.2 п.4 ст. 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у тому числі: за невиконання ухвали про забезпечення позову.
Зі змісту цієї норми вбачається, що застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу є правом, а не обовязком суду.
Заявником також не враховано, згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
А тому, оскаржена постанова має бути предявлена до виконання протягом трьох місяців, незалежно від її оскарження.
Крім того, відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 р. про застосування заходів забезпечення позову відсутня заборона направляти оскаржену постанову до виконання; зупинення дії постанови не звільняє посадових осіб відповідача від обовязку предявити таку постанову до виконання.
Розглянувши заявлене представником позивача клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.
Керуючись ст. 241-242, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу може бути внесено до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 10.09.2018 року.

Суддя Л.Є. Букіна