Справа № 826/28003/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Літвіної Н.М.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Одеської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 лютого 2018 року (повний текст складено 10 квітня 2018 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» до Одеської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Одеської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2 та від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2, визнати протиправними дії та рішення Державної фіскальної служби України щодо відмови у задоволенні скарги від 19 жовтня 2015 року №1910-1/013141 та щодо відмови у розгляді і перенаправлення скарги від 10 листопада 2015 року №1011-3/013673.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 лютого 2018 року позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2,

визнано протиправними дії та рішення Державної фіскальної служби України від 19 жовтня 2015 року №1910-1/013141, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2, визнано протиправними дії та рішення Державної фіскальної служби України від 03 грудня 2015 року №25813/6/99-99-25-01-04-15 щодо відмови у розгляді та перенаправленні скарги від 10 листопада 2015 року №1011/3/013673.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази та застосовано норми права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в поданих позивачем до митного оформлення документах містились розбіжності, та документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та всіх відомостей щодо ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Державна фіскальна служба України також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог, що стосуються Державної фіскальної служби України. На думку скаржника, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, а судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що листи ДФС від 24 листопада 2015 року №24983/6/99-99-5-01-04-15 та від 03 грудня 2015 року №25813/6/99-99-25-01-04-15 не створюють жодних правових наслідків для позивача і не порушують його прав та інтересів.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, що митний орган не навів належного обґрунтування, що в деклараціях митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, надані митні документи містять розбіжності, тощо.

Позивач та Одеська митниця ДФС, будучі повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Державної фіскальної служби України, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Shanghai Renzhao Standard Parts Co., Ltd (КНР, продавець) та ТОВ «Фастімпекс» (покупець) укладено контракт №R/F/0312 від 01 березня 2012 року (а.с.9 т.1), за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Шанхай (Інкотермс 2010) деталі кріплення що походять з КНР, в кількості, асортименті, якості та за цінами, зазначеними у додатках (проформах інвойсів, інвойсах) до цього контракту, що є його невід'ємними частинами (п.1 контракту). Ціна на товар, що поставляється за цим контрактом, встановлюється у доларах США та вважається на умовах FOB Шанхай, включаючи вартість пакування, маркування, оформлення вантажних документів та завантаження на борт судна (п.2 контракту). Оплата за товар здійснюється покупцем в доларах США шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у цьому контракті, як часткова передплата, 100% передплата або оплата по факту поставки. Підставою для оплати є проформа інвойсу або інвойс наданий продавцем (п.3 контракту).

Для митного оформлення товару митним брокером позивача подано до оформлення митну декларацію від 16 липня 2015 року №500060001/2015/013098 (а.с.37 т.1) з визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною контракту, до якої додано інвойс на поставку товарів від 01 квітня 2015 року №LY15041, зовнішньоекономічний договір (контракт) №R/F/0312 від 01 березня 2012 року та інші товаросупровідні документи.

Рішенням Одеської митниці ДФС від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2 (а.с.40 т.1) митну вартість імпортованих товарів №1 та №3 було скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, а саме за ціною договору щодо ідентичних товарів до рівня 0,97 та 1,25 доларів США за 1кг відповідно.

Відповідно до висновків митного органу (а.с.38 т.1) під час аналізу товаросупровідних документів встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, жодних відомостей щодо порядку здійснення розрахунків за товари у документах поданих до митного оформлення не міститься; в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи проти звичайних ризиків у незалежних страхових компаній, документи, що містять відомості про вартість страхування викликають сумніви, тобто сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару аналогічних країн відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях; до митного контролю та оформлення подані документи про вагу вантажу, які розбігаються з фактичною вагою вантажу. Запропоновано позивачу надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару (з перекладом на українську мову); висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У зв'язку з повідомленням декларанта про неможливість надати додаткові документи протягом 10 календарних днів, митним органом застосовано другорядний метод визначення вартості імпортованих товарів - за ціною договору щодо ідентичних товарів шляхом проведення аналізу баз даних ПІК «Інспектор-2006) та ЄАІС ДФС.

Позивач здійснив заходи щодо випуску товарів у вільний обіг під фінансову гарантію за митною декларацією №500060001/2015/013141.

За наслідком розгляду скарги ТОВ «Фастімпекс» від 19 жовтня 2015 року №1910-1/013141 (а.с.80 т.1) листом від 24 листопада 2015 року №24983/6/99-99-25-01-04-15 (а.с.85 т.1) Державна фіскальна служба України фактично відмовила позивачу у задоволенні його скарги, повідомивши про відсутність підстав для перегляду оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Також, між Shanghai Textile Decoration Corporation (КНР, продавець) та ТОВ «Фастімпекс» (покупець) укладено контракт №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року (а.с.117 т.1), за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Шанхай (Інкотермс 2010) деталі кріплення що походять з КНР, в кількості, асортименті, якості та за цінами, зазначеними у додатках (проформах інвойсів, інвойсах) до цього контракту, що є його невід'ємними частинами (п.1 контракту). Ціна на товар, що поставляється за цим контрактом, встановлюється у доларах США та вважається на умовах FOB Шанхай, включаючи вартість пакування, маркування, оформлення вантажних документів та завантаження на борт судна (п.2 контракту). Оплата за товар здійснюється покупцем в доларах США шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у цьому контракті, як часткова передплата, 100% передплата або оплата по факту поставки. Підставою для оплати є проформа інвойсу або інвойс наданий продавцем (п.3 контракту).

Для митного оформлення товару митним брокером позивача подано до оформлення митну декларацію від 23 липня 2015 року №500060001/2015/013591 з визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною контракту, до якої додано інвойс на поставку товарів від 04 червня 2015 року №15/07В13033, зовнішньоекономічний договір (контракт) №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року та інші товаросупровідні документи.

Рішенням Одеської митниці ДФС від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2 (а.с.133 т.1) митну вартість імпортованих товарів №1 та №2 було скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, а саме: за ціною договору щодо ідентичних товарів до рівня: 1,12 та 2,50 доларів США за 1 кг відповідно.

Відповідно до висновків митного органу (а.с.131 т.1) під час поглибленого аналізу товаросупровідних документів встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, жодних відомостей щодо порядку здійснення розрахунків за товари у документах поданих до митного оформлення не міститься, у поданому до митного оформлення платіжному дорученні від 06 липня 2015 року №35439 відсутнє посилання на інвойс 04 червня 2015 року №15/07В13033; в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи проти звичайних ризиків у незалежних страхових компаній, документи, що містять відомості про вартість страхування викликають сумніви, тобто сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару аналогічних країн відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях; строк дії зовнішньоекономічного контракту №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року передбачено до 31 грудня 2012 року та автоматичної пролонгації не передбачено; у наданому прайс-листі відсутнє посилання на контракт або на інвойс, що унеможливлює його прив'язку до даної партії товару. Запропоновано позивачу надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару (з перекладом на українську мову); висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У зв'язку з повідомленням декларанта про неможливість надати додаткові документи протягом 10 календарних днів, митним органом застосовано другорядний метод визначення вартості імпортованих товарів.

Позивач здійснив заходи щодо випуску товарів у вільний обіг під фінансову гарантію за митною декларацією №500060001/2015/013673.

За наслідком розгляду скарги ТОВ «Фастімпекс» від 10 листопада 2015 року №1011-3/013673 (а.с.162 т.1) листом від 13 грудня 2015 року №25813/6/99-99-25-01-04-15 (а.с.167 т.1) Державна фіскальна служба України направила скаргу позивача для розгляду порушених питань до Одеської митниці ДФС.

Вважаючи протиправними рішення Одеської митниці ДФС щодо коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та дії і рішення Державної фіскальної служби України за наслідками розгляду скарг ТОВ «Фастімпекс», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що висновки Одеської митниці ДФС не можуть безпосередньо впливати на заявлену позивачем митну вартість оцінюваного товару, переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору не наведено.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов'язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст.257 МК України).

В силу ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання митних декларацій від 16 липня 2015 року №500060001/2015/013098 та від 23 липня 2015 року №500060001/2015/013591 позивачем до митного органу було подано відповідні документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, однак митний орган дійшов висновку, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З рішення про коригування митної вартості від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2 вбачається, що відповідач не погодився з застосуванням позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору у зв'язку з тим, що жодних відомостей щодо порядку здійснення розрахунків за товари у документах поданих до митного оформлення не міститься; в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи проти звичайних ризиків у незалежних страхових компаній, документи, що містять відомості про вартість страхування викликають сумніви, тобто сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару аналогічних країн відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях; до митного контролю та оформлення подані документи про вагу вантажу, які розбігаються з фактичною вагою вантажу.

Частиною 4 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч.10 цієї статті.

Частина 5 ст.58 МК України, встановлює, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 контракту №R/F/0312 від 01 березня 2012 року оплата за товар здійснюється покупцем в доларах США шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у цьому контракті, як часткова передплата, 100% передплата або оплата по факту поставки.

Таким чином, умовами контракту передбачена як передплата товару, так і оплата по факту поставки, що спростовує висновки митного органу стосовно відсутності відомостей про порядок розрахунків.

Факт повної оплати товару, поставленого згідно інвойсу від 02 червня 2015 року №LY15041 підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті від 07 липня 2015 року №35440 про оплату інвойсу від 02 червня 2015 року № LY15041 на загальну суму 54913,20 доларів США (а.с.57 т.1).

Згідно з п.1 контракту №R/F/0312 від 01 березня 2012 року товар поставляється на умовах FOB Шанхай (Інкотермс 2010), за якими у покупця немає зобов'язань щодо укладення договорів страхування. Таким чином, укладення договорів страхування здійснюється з власної ініціативи покупця, а тому їх відсутність не може бути порушенням умов поставки.

Крім того, вага товарів у експортній декларації країни відправлення №811686852 (а.с.35 т.1), пакувальному листі від 02 червня 2015 року (а.с.24 т.1), митній декларації (а.с.42 т.1), рішенні про коригування митної вартості від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2 є однаковими та складає 61309 кг.

Доказів наявності розбіжностей у фактичній вазі вантажу матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що з метою підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів позивачем було подано до Одеської митниці ДФС необхідні документи, зокрема, контракт №R/F/0312 від 01 березня 2012 року, інвойс від 02 червня 2015 року №LY15041 на загальну суму 54913,20 доларів США, пакувальний лист, договір про надання послуг транспортно-експедиторського обслуговування від 04 травня 2011 року, рахунок №ЧБ0158 від 13 липня 2015 року, платіжне доручення №2742 від 21 липня 2015 року на оплату договору перевезення, акт №127 від 16 липня 2015 року прийому-передачі виконаних робіт із перевезення вантажу, платіжне доручення в іноземній валюті від 07 липня 2015 року №35440 про оплату інвойсу від 02 червня 2015 року № LY15041 на загальну суму 54913,20 доларів США, специфікацію від 02 червня 2015 року.

З рішення про коригування митної вартості від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2 вбачається, що відповідач не погодився з застосуванням позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору у зв'язку з тим, що жодних відомостей щодо порядку здійснення розрахунків за товари у документах поданих до митного оформлення не міститься, у поданому до митного оформлення платіжному дорученні від 06 липня 2015 року №35439 відсутнє посилання на інвойс 04 червня 2015 року №15/07В13033; в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи проти звичайних ризиків у незалежних страхових компаній, документи, що містять відомості про вартість страхування викликають сумніви, тобто сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару аналогічних країн відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях; строк дії зовнішньоекономічного контракту №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року передбачено до 31 грудня 2012 року та автоматичної пролонгації не передбачено; у наданому прайс-листі відсутнє посилання на контракт або на інвойс, що унеможливлює його прив'язку до даної партії товару.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 контракту №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року оплата за товар здійснюється покупцем в доларах США шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у цьому контракті, як часткова передплата, 100% передплата або оплата по факту поставки.

Таким чином, умовами контракту передбачена як передплата товару, так і оплата по факту поставки, що спростовує висновки митного органу стосовно відсутності відомостей про порядок розрахунків.

Факт повної оплати товару, поставленого згідно інвойсу від 04 червня 2015 року №15/07В13033 підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті від 06 липня 2015 року №35439 про оплату інвойсу 04 червня 2015 року №15/07В13033 на загальну суму 20425,84 доларів США (а.с.147 т.1).

Згідно з п.1 контракту №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року товар поставляється на умовах FOB Шанхай (Інкотермс 2010), за якими у покупця немає зобов'язань щодо укладення договорів страхування. Таким чином, укладення договорів страхування здійснюється з власної ініціативи покупця, а тому їх відсутність не може бути порушенням умов поставки.

Пунктом 11.1 контракту №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року передбачено його автоматичну пролонгацію на наступний календарний рік, а тому твердження митного органу щодо відсутності відповідної пролонгації не відповідають дійсності.

Колегія суддів зазначає, що чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятної світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул та якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості, а тому посилання митного органу на відсутність в прайс-листі від 11 червня 2015 року (а.с.144 т.1) посилання на контракт або на інвойс, як на підставу для неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), є безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що з метою підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів позивачем було подано до Одеської митниці ДФС необхідні документи, зокрема, контракт №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року; комерційний інвойс від 04 червня 2015 року №15/07В13033 на загальну суму 20425,84 доларів США; договір-доручення про надання послуг транспортно-експедиційних послуг від 03 лютого 2015 року №3022015/01; рахунок №АПР069 від 20 липня 2015 року; платіжне доручення №2753 від 29 липня 2015 року; акт №73 від 23 липня 2015 року прийому-передачі робіт щодо перевезення вантажу; платіжне доручення в іноземній валюті від 06 липня 2015 року №35439 про оплату інвойсу інвойс від 04 червня 2015 року №15/07В13033 на загальну суму 20425,84 доларів США, експортну декларацію країни відправлення №11913352.

Таким чином, у відповідності до ст.58 МК України позивач визначив митну вартість експортованих товарів, виходячи з вартості ввезених товарів, яка фактично була сплачена постачальнику.

Разом з тим, наявність у митного органу інформації про те, що товар, подібний тому, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

У відповідності до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2 та від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2 прийняті митним органом необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, порушують права позивача, як суб'єкта декларування, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.5 ст.25 МК України скарга на рішення, дії або бездіяльність керівника митниці, спеціалізованого митного органу, митної організації подається до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 7 наведеної статті передбачено, що посадова особа або орган, які розглядають скаргу, зобов'язані надати особі, яка подала скаргу, належним чином обґрунтовану письмову відповідь у визначений законом строк.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, має право в порядку контролю за діяльністю підпорядкованих органів доходів і зборів або їх посадових осіб скасовувати або змінювати їхні неправомірні рішення, а також вживати передбачених законом заходів за фактами неправомірних рішень, дій або бездіяльності зазначених органів або осіб (ч.1 ст.28 МК України).

Таким чином, скарги на рішення та дії Одеської митниці ДФС мають розглядатись Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, тобто Державною фіскальною службою України та за наслідком їх розгляду особі, яка подала скаргу надається належним чином обґрунтована відповідь.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність рішення про коригування митної вартості від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2, надана Державною фіскальною службою України відповідь від 24 листопада 2015 року №24983/6/99-99-25-01-04-15 про відсутність підстав для перегляду оскаржуваного рішення не може вважатись обґрунтованою, порушує права позивача як суб'єкта декларування, якому надано право на оскарження рішень митного органу, а тому є протиправним.

Колегія суддів також зазначає, що рішення Державної фіскальної служби України, оформлене листом від 03 грудня 2015 року №25813/6/99-99-25-01-04-15 щодо перенаправлення скарги позивача на дії Одеської митниці ДФС до Одеської митниці ДФС прийнято в порушення наведених вище норм митного законодавства, якими передбачено, що скарги на рішення та дії митного органу мають розглядатись Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.26 МК України вимоги до форми та змісту скарг громадян, строки їх подання, порядок і строки їх розгляду, а також відповідальність за протиправні дії, пов'язані з поданням та розглядом скарг, визначаються Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з ч.1 ст.15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 3 наведеної статті встановлено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Разом з тим, ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено заборону направляти скарги для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, перенаправлення Державною фіскальною службою України скарги позивача на дії Одеської митниці ДФС до самої Одеської митниці ДФС без розгляду скарги по суті порушує встановлений законодавством порядок розгляду скарги та заборону направлення такої скарги тому органу, дії чи рішення якого оскаржуються.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційних скарг, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо протиправності рішень Одеської митниці ДФС від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2 та від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2 про коригування митної вартості та рішень Державної фіскальної служби України за наслідком розгляду скарг ТОВ «Фастімпекс» від 19 жовтня 2015 року №1910-1/013141 та від 10 листопада 2015 року №1011-3/013673, оформлені листами від 24 листопада 2015 року №24983/6/99-99-25-01-04-15 та від 03 грудня 2015 року №25813/6/99-99-25-01-04-15 відповідно.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Одеської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Н.М.Літвіна