Справа № 525/671/18
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/671/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.,

з участю секретаря Пилипенко П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 30.05.2018 року він керував автомобілем DAF FТ 95.380, д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричепом Bodex Kis3В, д.н.з. НОМЕР_2 та рухався по автодорозі Полтава-Олександрія в селі Соснівка Кременчуцького району Полтавської області та о 12 год. 55 хв. на вказаному відрізку дороги був безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції, хоча правил дорожнього руху він не порушував. Після зупинки працівник поліції не вказав про причини зупинки і одразу почав його звинувачувати в тому, що він порушив п.22.5 ПДР, так як перевозив великоваговий вантаж. Однак інспектор поліції це вказав лише на своїх припущеннях, що є порушенням ст.62 Конституції України. Не дивлячись на його заперечення про те, що він не порушував Правил дорожнього руху, 30.05.2018 року працівником поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ВР №159363 про притягнення нього, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки працівник поліції порушив положення ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також ряд порушень КУпАП (зокрема, ст.ст.251,258,280 КУпАП), при цьому, працівник патрульної поліції виніс оскаржувану постанову на місці, що свідчить про формальний характер його дій, оскільки працівник поліції не з'ясував у повному обсязі всі обставини справи та не взяв до уваги його заперечення щодо не порушення ним (позивачем у справі) Правил дорожнього руху. Також вважає, що в даному випадку не мало місце порушення ним п.22.5 Правил дорожнього руху. Посилаючись на вищевикладені обставини та доводи позовної заяви, а також на Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, положення постанови КМУ від 27.07.2007 року (як вказує позивач) «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», позивач просив скасувати постанову серія ВР №159371 від 30.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. та закрити провадження у справі (а.с.а.с.1-7).

Ухвалою суду від 12.06.2018 року було відкрите спрощене позовне провадження за вищевказаним позовом, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та витребувано для огляду оригінали адміністративної справи щодо позивача у справі (а.с.11).

03.07.2018 року до суду надійшов відзив відповідача у справі Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області, в якому, поряд з іншим, міститься клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача по даній справі старшого інспектора роти ВМАЗ УПП в м. Кременчук ДПП Козловського В.Е. (а.с.а.с.15-21). У доводах відзиву Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук вказує на безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки на місці 30.05.2018 року уповноважений інспектор патрульної поліції встановив, що водій керував автомобілем DAF FТ 95.380, д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричепом Bodex Kis3В, д.н.з. НОМЕР_3 порушив правила перевезення великовагових вантажів, оскільки здійснив рух з сумарною масою 48,5 тони без відповідних дозвільних документів, чим порушено п.22.5 Правил дорожнього руху (дане встановлено з копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та напівпричепа НОМЕР_6 та товарно-транспортної накладної №4 від 30.05.2018 року); Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук також вказує, що інспектор поліції мав право на місці винести постанову у справі про адміністративне правопорушення та по суті заявлених позовних вимог просив в задоволенні позову відмовити. До даного відзиву додано ДВД-диск з відповідним відеозаписом з місця зупинення вищевказаного вантажного автомобіля (а.с.32).

Ухвалою суду 03.09.2018 року клопотання відповідача було задоволено частково, залучено до участі у справі як другого відповідача старшого інспектора роти ВМАЗ УПП в м. Кременчук ДПП Козловського В.Е. (а.с.43).

Відзиву на позов від другого відповідача станом на 18.09.23018 року до суду не надходило.

Позивач у справі сповіщався про день і час судового розгляду судовою повісткою за адресою для листування, що вказана у позовній заяві (а.с.44), відповідач у справі та другий відповідач належним чином сповіщені про день і час проведення судового розгляду справи (а.с.а.с.45-46).

Враховуючи неявку учасників справи, суд проводить судове засідання, керуючись положеннями ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, розглянувши доводи та обгрунтування позовної заяви, письмові відзиви відповідача та другого відповідача у справі, відповідь на відзив позивача, детально дослідивши та проаналізувавши письмові докази, переглянувши в судовому засіданні наявний ДВД-диск з відеозаписом з місця зупинення і давши цим всім доказам належну оцінку приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції, другий відповідач старший інспектор роти ВМАЗ УПП в м. Кременчук ДПП Козловський Владислав Едуардович про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30 травня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №159371, що винесена в с. Соснівка Кременчуцького району Полтавської області другим відповідачем по справі-суб'єктом владних повноважень - старшим інспектором роти ВМАЗ УПП в м. Кременчук ДПП Козловським Владиславом Едуардовичем, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП за те, що він, 30.05.2018 року о 13 год. 55 хв. в с. Соснівка Кременчуцького району Полтавської області керував автомобілем DAF FТ 95.380, д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричепом Bodex Kis3В, д.н.з. НОМЕР_3 і порушив правила перевезення великовагових вантажів, оскільки здійснив рух з сумарною масою 48,5 тони без відповідних дозвільних документів, чим порушено п.22.5 Правил дорожнього руху (дане встановлено з копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, напівпричепа НОМЕР_6 та товарно-транспортної накладної №4 від 30.05.2018 року); вбачається, що даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., що передбачений санкцією цієї статті (а.с.а.с.23,24,48,49). Копія даної постанови була вручена водію, що підтверджується його підписом у відповідній графі вищевказаної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п.22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері транспорту, і за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року (із змінами), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.Також, відповідно до пунктів 9,10 вищевказаних Правил, у разі, коли маршрут великогабаритних та великовагових транспортних засобів проходить автомобільними дорогами загального користування кількох областей та Автономної Республіки Крим, видача дозволу погоджується з Укравтодором. Якщо маршрут не виходить за межі однієї області чи Автономної Республіки Крим, видача дозволу погоджується з відповідним підприємством Укравтодору в області чи Автономній Республіці Крим; якщо маршрут проходить вулицями населених пунктів, видача дозволу погоджується з власниками автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноваженими ними організаціями, які відповідають за експлуатаційне утримання цих доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (із змінами) передбачається можливість здійснення документального габаритно-вагового контролю; при цьому, п.6 цього Порядку передбачається, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За нормою ч.2 ст.73 КАС України, яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як конкретно визначено положеннями ст.76 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч.1 ст.77 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст обов'язку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з сукупності досліджених матеріалів справи, стороною позивача у справі не надавалися для розгляду суду документи щодо належності транспортного засобу DAF FТ 95.380, д.н.з. НОМЕР_4, напівпричепу Bodex Kis3В, д.н.з. НОМЕР_3 та їх вантажопідйомності, яким 30.05.2018 року керував водій ОСОБА_1 Також, стороною позивача не надавалася до матеріалів справи товарно-транспортна накладна, згідно якої здійснювалося перевезення великовагового вантажу.

З сукупності матеріалів справи вбачається, що підставою для такого висновку інспектора патрульної поліції став аналіз наданих водієм на місці зупинення документів: свідоцтва про реєстрацію автомобіля НОМЕР_5 (де вказана відповідна вантажопідйомність автомобіля), свідоцтва про реєстрацію напівпричепа НОМЕР_6 (де вказана відповідна вантажопідйомність напівпричепа) та товарно-транспортної накладної від 30.05.2018 року №4, в якій вказана маса навантаження 33,8 т (даний документ наданий суду відповідачем у справі) - (а.с.а.с.24,47,48). Тобто, на місці зупинення вищевказаного транспортного засобу суб'єкт владних повноважень безпосередньо досліджував вищевказані документи, які були представлені йому водієм ОСОБА_1 і після їх дослідження виявив (встановив) (про що також зазначив у вищевказаній постанові на підставі вищевказаних оглянутих ним документів), що водій порушив правила перевезення великовагових вантажів, оскільки здійснювався рух транспортного засобу з сумарною масою 48,5 т без будь-яких дозвільних документів, чим допущено порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України.

Враховуючи зміст доводів письмових заперечень першого відповідача у справі, проаналізувавши наявні у справі докази та матеріали, у суду не мається сумнівів у тому, що на місці зупинення транспортного засобу автомобіля DAF FТ 95.380, д.н.з. НОМЕР_4, напівпричепу Bodex Kis3В, д.н.з. ВІ 0233 ХМ суб'єкт владних повноважень (другий відповідач у справі) дослідив надані йому водієм документи, які стосуються вантажопідйомності вищевказаного транспортного засобу та напівпричепу, товарно-транспортну накладну, в якій вказана вага перевезеного вантажу, також врахував масу вантажного автомобіля та напівпричіпа, яка була вказана у свідоцтвах про реєстрацію цих транспортних засобів, масу вантажу згідно товарно-транспортної накладної, відповідно, виходячи з сукупності даних документів і визначив про наявність порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України, що стало підставою для винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2018 року. При цьому, дозволу на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, позивач на місці при собі не мав та суб'єкту владних повноважень не надавав (доказів про це стороною позивача суду не надано).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця зупинення водія ОСОБА_1 (відеозапис з бодікамери патрульного поліцейського) (ДВД-диск приєднаний до матеріалів справи на арк.32) об'єктивно та «поза розумним сумнівом» вбачається, що під час зупинення та з'ясування всіх обставин справи на місці другий відповідач у справі пояснив водієві причину зупинення, попросив надати йому для перевірки документи на транспортний засіб та на перевозимий вантаж, детально роз'яснив права особи, передбачені ст.268 КУпАП та зміст ст.63 Конституції України і при безпосередньому вивченні наданих йому водієм документів на транспортний засіб та вантаж виявив, що фактична маса керованого водієм транспортного засобу перевищує встановлені ПДР нормативні вагові параметри, при цьому, належного дозволу на участь в дорожньому русу за цих умов водій інспектору поліції не надав.

Зміст переглянутого відеозапису вказує на те, що патрульний поліцейський під час спілкування з водієм вів себе коректно, голосу не підвищував, не допускав образливих чи грубих висловів, відповідно, будь-яких побоювань щодо можливого тиску зі сторони патрульного поліцейського водій об'єктивно не мав.

З огляду на те, що позивачем не надані будь-які докази про порушення працівником поліції норм ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» (щодо підстав зупинення), виходячи з принципу змагальності і диспозитивності, суд не може прийняти доводи сторони позивача (які викладені в обґрунтуванні позовної заяви та відповіді на відзив) про безпідставність зупинення водія суб'єктом владних повноважень 30.05.2018 року в с. Соснівка Кременчуцького району Полтавської області, враховуючи також ще і те, що позивачем оскаржується рішення суб'єкта владних повноважень з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу, а не будь-які інші дії другого відповідача у справі. Натомість, переглянутим відеозаписом підтверджується правомірність дій другого відповідача у справі щодо позивача за даним адміністративним позовом.

З огляду на встановлені обставини даної справи, суд не приймає посилання сторони позивача доводи позовної заяви про застосування положень п.3 ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2007 року (як вказано в позовній заяві) «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» про необхідність зважування транспортного засобу з вантажем, оскільки Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (із змінами) передбачається можливість здійснення документального габаритно-вагового контролю (а не обов'язково лише вагового), при цьому, такий документальний контроль може бути здійснений і працівниками відповідних органів.При цьому, п.22.5 Правил дорожнього руху встановлює відповідні норми та обмеження щодо, зокрема, руху транспортних засобів та їх составів з перевищенням встановленої маси.

Також, суд не може погодитися з доводами сторони позивача про порушення зі сторони другого відповідача у справі щодо порядку винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів даної справи, суб'єкт владних повноважень-старший інспектор роти ВМАЗ УПП в м. Кременчук ДПП Козловський Владислав Едуардович не складав протокол про адміністративне правопорушення 30.05.2018 року після виявлення порушення водієм ОСОБА_1 п.22.5 ПДР України, а виніс на місці постанову у справі про адміністративне правопорушення (а.с.а.с.23,47).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини аналізував та здійснив тлумачення положень частини першої статті 276 КУпАП. Конституційний Суд України в п.2.4 мотивувальної частини рішення вказав, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення не має, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258,276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Проте слід відмітити, що чинне на той час законодавство зазнало змін, пов'язаних з реформуванням системи правоохоронних органів. Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року №596 був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 та яким внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та такі зміни не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України, суд приходить до висновку, що суб'єктом владних повноважень-другим відповідачем у справі доведено правомірність своїх дій з приводу винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №159371 від 30.05.2018 року за ст.132-1 КУпАП. Отже, підстав для скасування вищевказаної постанови та закриття провадження у справі не вбачається, тобто, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції, другий відповідач старший інспектор роти ВМАЗ УПП в м. Кременчук ДПП Козловський Владислав Едуардович про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7,9,245,246,251,252,254,268,280,293 КУпАП, ст.ст.6,9,72,73,76,77,229,241-246,255,257,271-272,286,293,297 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції, другий відповідач старший інспектор роти ВМАЗ УПП в м. Кременчук ДПП Козловський Владислав Едуардович про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №159371 від 30.05.2018 року за ст.132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В.Хоролець