Справа № 826/14187/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, у якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області;

зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач безпідставно відмовив їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки законодавство передбачає обов'язок надати дозвіл або мотивоване рішення про відмову у його видачі, чого зроблено не було.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у даному випадку Відповідач не може вважати свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, підставою для відмови у прийнятті такого рішення могли бути лише визначені законодавством обставини.

Також, не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити Позивачу у позовних вимогах.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, апелянт зазначає, що у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, керуючись ч.7 ст.77 Земельного кодексу України, листом від 18.07.2017 року № Л-20497/0-12067/6-17 Головним управлінням відмовлено Позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

25 липня 2018 року надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Київській області на апеляційну скаргу Позивача, у якому зазначається, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» закріплюється першочерговість забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції незалежно від площі земельних ділянок. У зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту замелеусторою.

20 серпня 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 23 листопада 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

19 червня 2017 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою стосовно отримання земельної ділянки для садівництва орієнтовною площею 0,12 га, до заяви долучила графічний матеріал із зазначенням місця розташування земельної ділянки.

Відповідач листом від 18 липня 2017 року відповів, що відсутні підстави для надання дозволу на розробку проекту документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки графічний матеріал із зазначенням земельної ділянки має значні розбіжності в частині визначення орієнтовної площі.

20 липня 2017 року Позивач повторно звернулася до Відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідь Головне управління Держгеокадастру у Київській області листом від 17 серпня 2017 року повідомила Позивача про те, що на даний час немає можливості задовольнити клопотання позивача, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» визначено систему організації процесу виконання заходів щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, зокрема:

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції;

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Площа земельних ділянок, які пропонується передавати безоплатно у власність визначається у розмірі 25 % від площі земельних ділянок, права оренди на які були продані у кварталі, що передував поточному кварталу.

Законодавець встановив, що реалізація таких заходів дасть змогу забезпечити прозорість діяльності системи управління земельними ресурсами, вільний доступ до земельної інформації всіх суб'єктів земельних відносин, здійснення раціонального використання земель сільськогосподарського призначення державної власності з урахуванням інтересів суспільства, територіальних громад та держави, зниження рівня корупції та мінімізація соціальної напруги, сприяння цивілізованому розв'язанню проблем у сфері земельних відносин, підвищення рівня довіри ділових кіл і суспільства до системи земельних відносин.

Не погоджуючись з такими діями Позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб'єктом владних повноважень, то така процедура повинна будь що бути дотримана цим суб'єктом.

За таких обставин суд першої інстанції приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, наведеним законом визначено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, встановленим Земельним кодексом України, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області під час розгляду заяви позивача від 20.07.2017 року не досліджувались надані позивачем графічні матеріали (додаток 3, 4 до позовної заяви) та не надана оцінка відповідності місця розташування об'єкта вимогам, встановленим ЗК України, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 20.07.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтованою площею 0,1200 га, яка розташована на території Фастівської сільської ради Макарівського району Київської області.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, відповідач зазначав, що на виконання постанови № 413 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області буде прийнято наказ із затвердженим переліком земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам України на території Київської області, з урахуванням проведених аукціонів та вказав, що затверджений перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у 2017-2018 роках на території Київської області буде розміщений на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність затвердженого на виконання постанови № 413 наказу з переліком земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам України на території Київської області, з урахуванням проведених аукціонів, не може бути підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Разом з тим, метою Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Таким чином, дана Стратегія прийнята з метою вдосконалення системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, а також раціонального та ефективного їх використання та жодним чином не регулює правовідносини між громадянином та державою щодо передачі земельних ділянок у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення фермерського господарства.

Відтак, посилання Відповідача на Стратегію, як на нормативний акт, що прийнятий на виконання Земельного кодексу України, чи іншого закону, що регулює земельні правовідносини, та надає відповідачу право відмовляти у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправним.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області здійснює свої повноваження відповідно до законодавчих актів України, у тому числі актів Кабінету Міністрів України, проте Стратегія не є нормативно-правовим актом, що врегульовує порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність, на відміну від Земельного Кодексу України.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що у листі від 17.08.2017 року № Л-23477/0-14080/6-17 Відповідачем не наведено передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, правильно зазначив про протиправність відмови Головного управління Держгеокадастру у Київській області у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтованою площею 0,1200 га, яка розташована на території Фастівської сільської ради Макарівського району Київської області.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області при вирішенні питання про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень повинен самостійно прийняти рішення з урахуванням обставин, які встановлені судами.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області викладені в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 20.09.2018 року.