Справа № 810/5017/15
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2015 року Справа № 810/5017/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого – судді Харченко С.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Столична"

про

застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Столична" про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) шляхом зупинення роботи виробничого підрозділу відповідача, розташованого за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Михайлівська, 8.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час проведення контролюючого заходу позивачем виявлено ряд порушень Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Столична" вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту.

Враховуючи, що виявлені у ході планової перевірки порушення створюють загрозу життю і здоров'ю людей, позивач, з метою зупинення роботи виробничого підрозділу відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивачем не доведено у належний спосіб обставин, які свідчать про наявність небезпеки для життя та здоров'я людей під час експлуатації наведеного вище виробничого об’єкта, у зв’язку з чим висновки позивача про необхідність вжиття заходів реагування шляхом зупинення роботи виробничого об’єкту відповідача є необгрунтованими.

Крім того, відповідач стверджує про часткове усунення виявлених під час контролюючого заходу порушень, а також про розроблення підприємством плану заходів для повного приведення у відповідність до вимог нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту роботи його виробничого підрозділу.

Водночас, за поясненнями відповідача, точний термін усунення всіх порушень, викладених в акті перевірки, він вказати не може.

Розглянувши матеріали позовної заяви та заперечення проти позову, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У вересні 2015 року посадовою особою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на підставі статті 47 Кодексу цивільного захисту України, статті 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V та Порядку проведення перевірок органами Державної інспекції техногенної безпеки України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 25.05.2012 № 863, проведено планову перевірку додержання (виконання) Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Столична" вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту на виробничому об'єкті відповідача, розташованому за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Михайлівська, 8.

За результатами перевірки складено акт від 28.09.2015 № 167, в якому зафіксовано ряд порушень відповідачем вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту, у тому числі вимог: статті 36 Кодексу цивільного захисту України; пунктів 9, 10, 11 Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2002 № 1200; пунктів 3.4, 3.5 Правил експлуатації вогнегасників, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02.04.2004 № 152; пунктів 9, 10 Методики ідентифікації потенційно небезпечних об'єктів, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23.02.2006 № 98; підпункту 3.1.1 пункту 3.1 глави 3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 15.08.2007 № 557; підпункту 14 пункту 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 № 658; пунктів 3, 8 розділу ІІ, пунктів 1.15, 1.19 глави 1, пунктів 2.5, 2.9 глави 2 розділу ІІІ, пунктів 1.6, 1.7, 1.8, 1.16, 1.17, 1.18 глави 1 розділу ІV, пункту 1.2 глави 1, підпункту 10 пункту 2.1 глави 2, пункту 3.11 глави 3 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417; пункту 2.16 СНиП 2.11.01-85 "Складські будівлі", затверджених постановою Державного комітету СРСР у справах будівництва від 30.12.1985 № 280.

Так, в порушення наведених вище норм відповідачем не забезпечено запаси відповідних медичних препаратів, сучасних антидотів та інших фармацевтичних препаратів, а працюючий персонал - засобами радіаційного та хімічного захисту; не заведено журналу обліку вогнегасників, а наявним вогнегасникам не присвоєно облікові номери; не проведено ідентифікацію рівня небезпеки підприємства з урахуванням усіх наявних чинників небезпеки; на вхідних дверях виробничих, складських приміщень відсутні вказівки зон класу та категорії по вибухопожежній та пожежній небезпеці відповідно до ДНАОП 0.00-1.32-01 "Правил будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок", затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики від 21.06.2001 № 272, та НАПБ Б.03.002-2007 "Норми визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою", затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України 03.12.2007 № 833; відсутній порядок (система) оповіщення людей про пожежу; територія підприємства, а також будинки, споруди, приміщення не в повній мірі забезпечені відповідними знаками безпеки; не розроблено та не встановлено при в'їзді на територію її схему; не визначено наказом місце для куріння на території підприємства; дерев'яні конструкції горищних приміщень не оброблені вогнетривкою сумішшю із складанням акта про виконанні роботи; з'єднання жил проводів світильників здійснено не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; електророзподільні коробки не закриті кришками з негорючого матеріалу; допускається використання тимчасових електромереж; наявні електрощити не захищені автономними установками пожежогасіння та не оснащені схемами підключення споживачів з пояснювальними написами; електророзетки та вимикачі встановлено на горючій основі без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу; допущено підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи; приміщення складів, адмінбудівлі та виробничі приміщення не обладнано системою автоматичної пожежної сигналізації з виводом сигналу від контрольно-приймального приладу на пульт централізованої пожежної охорони; біля місць розташування пожежного водоймища не встановлені покажчики (об’ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світло відбивних покриттів) з нанесеними на них цифровими значеннями запасу води в кубічних метрах та кількості пожежних автомобілів, котрі можуть одночасно встановлюватися на майданчику біля водойми; наявні пожежні щити не укомплектовані згідно норм; отвір в протипожежній перешкоді, що відокремлює складське приміщення від виробничого приміщення не обладнаний сертифікованими протипожежними дверима з нормованою межею вогнестійкості.

Враховуючи, що наведені вище порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки створюють загрозу життю та здоров'ю людей, позивач, керуючись частиною другою статті 68, частиною другою статті 70 Кодексу цивільного захисту України, а також положеннями частини п'ятої статті 4 та частини сьомої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V, відповідно до яких повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду, звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження усунення підприємством у повному обсязі порушень вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту, виявлених в ході контролюючого заходу.

Таким чином, на час винесення рішення по суті заявлених позовних вимог відповідачем не спростовано тверджень позивача про необхідність застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

При прийнятті постанови в порядку скороченого провадження суд враховує положення наступних нормативно-правових актів: статтю 3, частину четверту статті 43 Конституції України; пункти 12, 33, 43 статті 2, статті 20, 36, 47, 50, 52, 55, 64, пункт 2 частини першої, частину другу статті 65, статтю 66, пункти 1, 11, 12 частини першої статті 67, частину другу статті 68, статтю 70 Кодексу цивільного захисту України; абзаци 2, 3 статті 1, статтю 2, частини першу, четверту, абзац 1 частини п'ятої статті 4, статтю 5, частини першу, другу, шосту, сьому статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V; підпункти 50, 67, 90 пункту 4, пункт 6 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого указом Президента України від 16.01.2013 № 20/2013; пунктів 9, 10, 11 Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2002 № 1200; пунктів 3.4, 3.5 Правил експлуатації вогнегасників, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02.04.2004 № 152; пунктів 9, 10 Методики ідентифікації потенційно небезпечних об'єктів, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23.02.2006 № 98; підпункту 3.1.1 пункту 3.1 глави 3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 15.08.2007 № 557; пункту 14 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 № 658; пунктів 3, 8 розділу ІІ, пунктів 1.15, 1.19 глави 1, пунктів 2.5, 2.9 глави 2 розділу ІІІ, пунктів 1.6, 1.7, 1.8, 1.16, 1.17, 1.18 глави 1 розділу ІV, пункту 1.2 глави 1, підпункту 10 пункту 2.1 глави 2, пункту 3.11 глави 3 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417; пункту 2.16 СНиП 2.11.01-85 "Складські будівлі", затверджених постановою Державного комітету СРСР у справах будівництва від 30.12.1985 № 280.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони – суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідно до приписів частини четвертої вказаної статті, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір виник між позивачем – суб'єктом владних повноважень та відповідачем – юридичною особою, а також за відсутності витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69-71, 86, 94, 158, 159, 161, 162, 1832, 254, 256, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Столична" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зупинення роботи виробничого підрозділу, розташованого за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Михайлівська, 8, до усунення порушень, викладених в акті перевірки від 28.09.2015 № 167, складеному Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.