Справа № 743/1027/18
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/1027/18 Суддя (судді) першої інстанції: Жовток Євген Анатолійович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

В С Т А Н О В И В :

19.07.2018 р. до Ріпкинського районного суду Чернігівської області надійшов адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідач незаконно перебуває на території України, в нього відсутній документ, що засвідчує його особу, та посилаючись на положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просить задовольнити позов. Посилаючись на ч.1 ст.289 КАС України позивач просить прийняти рішення про затримання відповідача до 17.01.2019 р.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 р. позов задоволено, затримано громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до 17.01.2018 р.

Задовольняючі клопотання суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутній документ, що дає право на перебування в Україні, що відповідач ухиляється від виконання рішення про його примусове видворення, і через відсутність законних підстав для передачі відповідача на поруки чи внесення застави.

ОСОБА_2, що діє в інтересах громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4, подав на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 р. апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таку, що прийнято з порушенням норм процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не встановлено всіх обставин у справі, зокрема те, що відповідач дійсно народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Омску, проте, у 1991 р. відповідач дитиною разом з батьками (мати - ОСОБА_5, українка) переїхали проживати до Україні, де відповідач навчався у середній школі Городнянського району Чернігівської області, з 1998 р. проходив військову службу в Збройних Силах України, постійно проживає в Україні.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про час, дату та місце слухання справи не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідач у попередньому судовому засіданні пояснив, що не бажає повертатися до Російської Федерації, через те, що він постійно проживає в Україні, проходив військову службу в Україні, має сім'ю, доньку, і через брак коштів не оформив документи щодо громадянства України.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в м.Омску, мати ОСОБА_5, українка, батько ОСОБА_6, росіянин.

Сім'я з 1991 р. проживала у Чернігівської області у смт.Городня, згодом у с.Кузничі. Відповідач до 1996р. навчався в середній школі. З 1998 р. по 2000р. проходив військову службу в Збройних Силах України. Після демобілізації постійно проживає в Україні. У 2005р. отримав паспорт громадянина Російської Федерації строк до 2010 р.

18.06.2018р. позивачем прийнято відносно відповідача рішення про примусове повернення з України в строк до 17.07.2018р., яке ним було отримано особисто 18.06.2018р., та складено протокол і винесено постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.1, 3 ст.3, ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» через проживання в України без документів на право проживання в Україні та ухилення від виїзду з України.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами.

Статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, зокрема:

1. За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

2. Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

3. Не можуть застосовуватися взяття на поруки та застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та (або) вчинення терористичної діяльності.

4. Суд під час застосування застави та взяття на поруки письмово роз'яснює іноземцю або особі без громадянства покладені на нього обов'язки:

1) прибувати до визначеної службової особи з установленою судом періодичністю;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому іноземець або особа без громадянства тимчасово перебуває, без дозволу визначеної службової особи;

3) невідкладно повідомляти визначену службову особу про зміну свого місця проживання.

5. Взяття на поруки полягає у наданні уповноваженими особами підприємств, установ чи організацій, які суд вважає такими, що заслуговують на особливу довіру (поручителями), письмового зобов'язання про те, що вони поручаються за виконання іноземцем або особою без громадянства покладених на нього обов'язків відповідно до частини четвертої цієї статті і зобов'язуються за потреби доставити його до суду чи органу (підрозділу), який подав позов.

6. Внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності чи така, що фінансується з державного чи місцевих бюджетів, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб'єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

7. Розмір застави визначається судом з урахуванням майнового та сімейного стану іноземця або особи без громадянства у межах від ста до двохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вноситься на рахунок протягом п'яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави. До цього моменту за рішенням суду особа утримується у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та звільняється з нього у день надання позивачу підтвердних документів про внесення застави.

8. У разі невнесення застави в установлений строк адміністративний суд за клопотанням відповідного органу (підрозділу) невідкладно ухвалює без участі іноземця або особи без громадянства рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На час винесення такої ухвали особа продовжує утримуватися у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

9. У разі невиконання іноземцем або особою без громадянства обов'язків, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, чи вчинення нею порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців:

1) внесена застава за клопотанням відповідного органу (підрозділу) або за ініціативою суду звертається судом у дохід держави;

2) уповноважений орган (підрозділ) може звернутися до адміністративного суду з позовною заявою про затримання цієї особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

10. За невиконання зобов'язань, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, поручитель несе визначену законом відповідальність.

11. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

12. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

13. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

14. Розгляд питань, визначених цією статтею, здійснюється судом за обов'язкової участі сторін. Розгляд справ про продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства може проводитися у режимі відеоконференції, у тому числі з трансляцією з іншого приміщення, що знаходиться поза межами приміщення суду, в порядку, визначеному цим Кодексом.

15. Адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви.

16. Апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк із дня їх проголошення.

17. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

18. На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

19. За подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відсутні законі підстави для передачі відповідача на поруки чи внесення застави.

Проте, такий висновок є помилковим.

Суду апеляційної інстанції надано клопотання представника відповідача щодо передачі відповідача на поруки трудовому колективу Приватного підприємства «Аглор», долучено протокол загальних збір.

Судом апеляційної інстанції перше судове засідання було проведено в режимі відеоконференції.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини, пояснення відповідача щодо небажання проживати на території Російської Федерації, його біографію, наявність клопотання трудового колективу щодо взяття відповідача на поруки, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо затримання і тримання відповідача у поміщенні пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, оскільки саме через тримання його у вказаному пункті у відповідача буде відсутній вільний доступ до органів міграційної служби України з метою оформлення документів, які йому дадуть право на проживання в Україні.

Колегія суддів зазначає, що перебування відповідача в пункті тимчасового перебування є крайньою мірою відповідно до положень ст. 289 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, доводи апелянта заслуговують уваги.

З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову. .

Керуючись ст. ст. 241, 289, 272, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2018 р. - задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - скасувати.

У задоволені адміністративного позову про затримання громадянина Російської Федерації - ОСОБА_4 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль