Справа № 357/14876/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_3 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, як матері інваліда з дитинства.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_3, звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками судового процесу, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Біла Церква Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09 квітня 1996 року, що видане відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1217. Батьками дитини є батько - ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_3

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання Е 10, цукровий діабет І типу тяжка форма, дифузний зоб ІІ ст., що підтверджується медичним висновком № 58 про дитину інваліда до 18 років, яка видана Білоцерківською міською дитячою лікарнею 29 квітня 2005 року.

15 червня 2005 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, Управління соціального захисту населення видало посвідчення серії НОМЕР_2 від 15 червня 2005 року, про те, що вона має дитину інваліда. Державна соціальна допомога: інвалідність з дитинства до 16 років. На термін з 05 травня 2005 року по 26 червня 2012 року.

Позивач ОСОБА_3 має загальний трудовий стаж 32 роки 4 місяці 13 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 та визнається відповідачем.

12 вересня 2017 року, ОСОБА_3, після досягнення 50-річного віку, подала до Білоцерківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області заяву про призначення достроково пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства.

02 жовтня 2017 року Білоцерківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області прийняло рішення №764/6670 про відмову позивачу у призначенні даного виду пенсії, яка мотивована тим, що відповідно п.2.18 Порядку визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період її призначення. У разі, якщо дитина визнана дитиною - інвалідом після досягнення шестирічного віку, надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Листом № 01-07/04-516 від 05 вересня 2017 року адміністрація Білоцерківської центральної районної лікарні повідомила, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 не міг бути інвалідом до шестирічного віку, так як захворювання було виявлене вперше 31 березня 2005 року, коли хворому було 11 років. В розписці-повідомленні ОСОБА_3 були зазначені документи, яких недостатньо для призначення пенсії за термін їх донесення, а саме: виписка з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності до 6-го віку. В заяві від 27 вересня 2017 року ОСОБА_3 повідомила про неможливість надати документи, які зазначені в розписці повідомленні. Загальний трудовий стаж заявниці складає: 32 роки 4 місяці 13 днів. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що підстав для призначення ОСОБА_3 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як матері інваліда з дитинства відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має. ОСОБА_3 матиме право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після досягнення 55 років.

Вважаючи зазначену відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про те, що син позивача мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнання протиправною відмови у достроковому призначені позивачу пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, до прийняття відповідного закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.. 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Відповідно до п. 2.17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Згідно з пунктом 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок), у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів дійшла висновку про те, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 27 травня 2014 року (справа № 21-133а14), від 02 грудня 2014 року (справа №21-534а14), від 13 лютого 2018 року (справа № 295/7276/17).

Як вбачається з матеріалів справи, на день звернення до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області позивач досягла 50 років, загальний стаж становить понад 15 років, має дитину - інваліда, якому встановлена інвалідність після досягнення 11 років. Однак, висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку позивач не надала.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що син позивача мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, то відсутні правові підстави для визнання протиправною відмови управління ПФУ щодо дострокового призначення позивачу пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2018 року.