Справа № 826/8941/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

17 вересня 2018 року № 826/8941/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

третя особа Дніпропетровський обласний військовий комісаріат

про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі відповідач), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України, які виразилися в порушенні порядку розгляду заяви ОСОБА_1 , непризначення та невиплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 3 групи інвалідності відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 12.08.2016р. у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, та інших нормативно-правових актів у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Позивач зазначає, що він звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України з заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням III групи інвалідності 12.08.2016 року. До заяви ним були додані копії всіх необхідних документів, проте від Міністерства оборони України відповіді на заяву до теперішнього часу так і не надійшло. В свою чергу від Дніпропетровського обласного військового комісаріату Журавель О.В. на свою заяву від 12.08.2016 року, тільки у грудні 2017 року отримав лист від 30.11.2017 №13754/7, яким фактично відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням III групи інвалідності.

Також 20 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Міністерства оборони України, Дніпропетровського військового комісаріату, Новокодацького районного військового комісаріату м. Дніпро про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та з відповідними додатками, на що отримав відповіді від Міністерства оброни України (лист від 15.05.2018 №116/14/5/592/л) та від Дніпропетровського обласного військового комісаріату (лист від 27.04.2018 №11093/7), якими ОСОБА_1 фактично відмовлено, порушений порядок розгляду таких звернень.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, пославшись на те, що позивачем не надано відповідачу належних документів, що засвідчують причини та обставини поранення, у зв`язку з чим у комісії Міністерства оборони України не було достатніх підстав для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Крім того, відзив обґрунтований тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 25.04.2016р. (дата зазначена в довідці МСЕК про первинне встановлення ІІІ групи інвалідності) і станом на цей момент редакція статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачала виплату такої допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження строкової військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності. Оскільки у позивача інвалідність настала поза межами тримісячного строку він немає права на отримання такої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 08.08.2016р. ОСОБА_1 є пенсіонером, з видом пенсії: по інвалідності.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 394387 від 02.06.2016р. та виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 02.06.2016р. (форма № 157-1/о) ОСОБА_1 з 25.04.2016р. встановлена ІІІ група інвалідності. Причиною інвалідності є поранення, зв`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Те, що причиною інвалідності є поранення, зв`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, підтверджується також наявним в матеріалах справи Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії (протокол № 127 від 06.04.2016р.) та висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 71.

Відповідно до довідки Ленінського військового комісаріата м. Дніпропетровська № 114/4 від 23.06.2016р. та військового квитка № НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 11.11.1984р. по 15.11.1986р. проходив військову службу в Збройних силах.

А відповідно до довідки Ленінського військового комісаріата м. Дніпропетровська № 120 від 16.06.2016р. ОСОБА_1 з 04.04.1985р. по 08.04.1986р. проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій в республіці Афганістан.

22.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся з до Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням III групи інвалідності. До заяви ним були додані копії: паспорту, ІПН, довідки МСЕК, акту судово-медичного дослідження, витягу з протоколу ЦВЛК, військового квитка, пенсійного посвідчення. Надіслання та отримання даного листа підтверджується описом вкладення Укрпошти у цінний лист від 25.08.2016р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 597.

Листом від 30.11.2017р. № 7/13754/7 Дніпропетровський обласний військовий комісаріат рекомендував позивачу звернутися з даним питанням до Новокодацького районного військового комісаріату.

20.04.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України, до Дніпропетровського обласного військового комісаріату та до Новокодацького районного військового комісаріату з заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 3 групи інвалідності відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Отримання 24.04.2018р. та 26.04.2018р. вказаними особами даної заяви підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 540, № 566, № 558.

Листом-відповіддю від 27.04.2018р. № 11093/7 Дніпропетровський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про необхідність прибуття до військового комісаріату особисто для оформлення відповідного пакету документів.

Листом-відповіддю від 15.05.2018р. № 116/14/5/592 Міністерство оборони України повідомило позивача про необхідність його звернення особисто до Дніпропетровського обласного військового комісаріату з визначеним Постановою КМ України № 975 пакетом документів.

Таким чином позивач вважає, що відповідач фактично повідомив позивача про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991р. (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - є гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Частиною другою статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII (далі Закон № № 2232-XII, в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги - серпень 2016 року) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції, що діяла у серпні 2016 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Частинами другою та шостою статті 16 Закону №2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року) було передбачено: 2) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України; 6) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 цього ж Закону № 2232-XII (в редакції до 1 січня 2014 року) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

В контексті спірних правовідносин саме частина шоста статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги військовослужбовці строкової військової служби;

- визначений час настання інвалідності період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічне правило закріплено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499.

Так, відповідно до підпункту 4 пункту 2 вказаного Порядку, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Таким чином, частиною шостою статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року) для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст.16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові 26 червня 2018 року у справі №750/5074/17.

У вказаній справі колегія суддів у складі судової палати відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №276/322/17 (№К/9901/2174/17), відповідно до якого військовослужбовці строкової військової служби мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у разі встановленні їм інвалідності, незалежно від часу її настання, та сформулювала вищенаведений правовий висновок.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки Ленінського військового комісаріата м. Дніпропетровська № 114/4 від 23.06.2016р. та військового квитка № НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 11.11.1984р. по 15.11.1986р. проходив військову службу в Збройних силах.

В свою чергу, відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 394387 від 02.06.2016р. та виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 02.06.2016р. (форма № 157-1/о) ОСОБА_1 з 25 квітня 2016 року встановлена ІІІ група інвалідності.

Станом на вказану дату пункт 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII діяв у редакції Законів України від 03.11.2006 р. N 328-V, від 04.07.2012 р. N 5040-VI та передбачав, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення.

Разом з тим, порядок, у якому необхідно реалізовувати право на отримання допомоги залежить від часу встановлення інвалідності.

У відповідності до ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції Законів України від 03.11.2006 р. N 328-V, від 04.07.2012 р. N 5040-VI) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Отже, оскільки ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону №2011-ХІІ, право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби у ОСОБА_1 виникає у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку із встановленням інвалідності III групи.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість повернення документів на доопрацювання Міністерством оборони України листом-відповіддю від 15.05.2018р. № 116/14/5/592 щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги з підстави відсутності документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

На думку суду, відповідачу - 1 достатньо подано було доказів в підтвердження отримання позивачем поранення в країнах, де велись бойові дії, відповідно, достатньо підстав для прийняття позитивного для позивача рішення.

Вирішуючи питання щодо ефективного відновлення порушених прав позивача, суд зазначає, зокрема про таке.

Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, обов`язок прийняття рішення про виплату (призначення) чи про відмову у виплаті одноразової допомоги покладено на комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України.

З огляду на те, що Міністерство оборони України наділено дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у призначенні та виплаті, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень.

На підставі абзацу другого частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача шляхом зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не вирішення питання з приводу призначення виплати (або відмови у такій виплаті) відмови ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

3. Зобов`язати Міністерство оборони України (адреса, 03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект 6, ) прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо виплати (або відмову у виплаті) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків даного рішення суду.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій