Справа № 0540/7214/18-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 р. Справа№0540/7214/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2018 року позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, 87554, АДРЕСА_1), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код 42171861, 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Зелінського, будинок 27А). Позов вмотивовано тим, що загальний стаж державного службовця становить 22 роки 1 місяць 5 днів, наказом Пенсійного фонду України №39-к від 29.05.2018 позивача звільнено з 31.05.2018 з посади начальника управління, при цьому ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, у зв'язку з чим здобула право на отримання пенсії по інвалідності згідно п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням ч.9 ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року. Просив визнати неправомірним та скасувати рішення від 09.08.2018 №34 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII; зобов'язати повторно розглянути заву про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням ч.9 ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

21 серпня 2018 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

10 вересня 2018 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, свою позицію вмотивовував тим, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 08.01.2009 позивачу вже призначена пенсія по інвалідності відповідно до ст.30 вказаного Закону.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08.01.2009 року встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання), з 01.10.2017 встановлено третю групу інвалідності (загальне захворювання), на час звернення до відповідача із заявою від 06.08.2018 №4620/3964 про переведення з одного виду пенсії на інший досягла п'ятдесяти двох років. Відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії інвалідності встановлено довічно.

Позивачці призначено пенсію по інвалідності з 08.01.2009 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, вона продовжувала працювати на державній службі.

Відповідно до довідки Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18.07.2018 № 4071/34-1/18 ОСОБА_1В станом на 31.05.2018 мала стаж державного службовця 22 роки 1місяці 05 днів.

Наказом від 29.05.2018 №39-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Управління Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за власним бажанням.

06.08.2018 позивачка звернулася до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою №4620/3964 про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723.

9 серпня 2018 року відповідачем прийнято рішення №34 про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший, в якому зазначено, що позивачу вже призначено пенсію відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи таке рішення відповідача незаконним, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

За змістом позовних вимог, позивачка зазначає, що відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу» (далі - ОСОБА_2) у неї наявне право на призначення пенсії відповідно до ч.9 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу» .

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» (далі - ОСОБА_3) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому для жінок зазначений вік визначається ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та становить шістдесят років.

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності ОСОБА_2 Законом) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 ОСОБА_2 Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_2 Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями ОСОБА_2 Закону передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Попереднього Закону передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Попереднього Закону і Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_2 Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Таким чином, ОСОБА_1, хоча і мала станом на 01.05.2016 стаж державного службовця більше ніж 10 років, не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_2 Закону, оскільки на час звернення до відповідача з відповідною заявою не досягла шістдесятирічного віку.

Суд звертає увагу, що в ч. 9 ст. 37 Попереднього Закону, що діяла до 01.05.2016, передбачено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Тобто особи зі стажем державної служби 10 і більше років, яким була встановлена інвалідність I або II групи, за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мали право на отримання пенсії по інвалідності у розмірах, визначених ч. 1 ст. 37 Попереднього Закону.

Відповідно до ст. 90 ОСОБА_2 Закону з 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.

Розмір пенсії по інвалідності визначено ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та залежно від групи інвалідності становить: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. 27 і 28 цього Закону.

Тобто у зв'язку зі змінами у законодавстві особи з числа держслужбовців, які мають інвалідність, зберегли право на призначення пенсії по інвалідності, проте змінився порядок її обчислення та нарахування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, 87554, АДРЕСА_1) до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код 42171861, 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Зелінського, будинок 27А) про визнання неправомірним та скасування рішення від 09.08.2018 №34, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кошкош О.О.