Справа № 766/8177/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/8177/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е. Дата і місце ухвалення: 15.06.2018р., м. Херсон

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів : Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції рядового Козуб Віталія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

05.05.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції рядового Козуб Віталія Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 236410 від 30.04.2018 року, якою позивача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Також, позивач просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення судом матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що Правилами дорожнього руху України визначено, що знак «Рух заборонено» встановлюється виключно у 2 випадках: початок пішохідної зони; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів з обов'язковим встановленням додаткових інформаційних знаків. Проте, у м. Херсоні на розі вулиць Маяковського-Гоголя встановлений знак «Рух заборонено» не відповідає вимогам Правил дорожнього руху України, оскільки не встановлені додаткові знаки.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2018 року з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позовних вимог.

10.08.2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній зазначає, що ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому вважає рішення суду першої інстанції законним та просить суд апеляційної інстанції залишити його без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та учасниками справи не заперечується, що постановою серії ВР №236410 від 30.04.2018 року, складеною інспектором роти №3 батальйону УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції рядовим Козубом В.С., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_2 30.04.2018 року о 12:05 год., керуючи транспортним засобом Suzuki Swift, д/н НОМЕР_1, в м. Херсоні на розі вулиць Маяковського-Гоголя порушила вимогу забороняючого дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено».

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ОСОБА_2 оскаржила її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 1.3 Правил №1306 учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 1.5 Правил №1306 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 8.1 Правил №1306 визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Водночас, відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Розділу 33 Правил №1306, знак «Рух заборонено» забороняє рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов'язково додатково встановлюється знак 3.43.

Отже, вказаний заборонений знак діє у визначених випадках, які підтверджують установлену заборону руху знаками 5.33 («пішоходна зона»), 3.43 («небезпека»).

При цьому, згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті спірної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідач виходив з того, що позивач здійснила рух транспортного засобу в зоні дії знаку, який забороняє рух транспортного засобу.

Разом з цим, із наданих доказів, а саме із фото фіксації розташування забороненого знаку вбачається, що до нього додатково встановлений знак 3.34 («зупинку заборонено»).

Зазначені обставини свідчать про те, що на місці виявленого правопорушення до забороненого знаку 3.1 додатково не встановлено знаки дорожнього руху 5.33, 3.43, чим спростовується висновок інспектора поліції про ігнорування позивачем під час руху дії знаку «рух заборонено».

Приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення вимог дорожніх знаків тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас, оскільки зафіксоване у постанові порушення позивачем правил дорожнього руху не знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, висновки поліцейського про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення є неправильними.

У зв'язку із чим, колегія суддів вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось не у відповідності до чинного законодавства, що є безумовною підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції при вирішенні спору не надав правової оцінки таким доводам позивача, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення.

Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що накладення на неї адміністративного стягнення відбулось із порушенням установленого порядку з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, згідно із ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч.5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно ч.6 ст.276 КУпАП, законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч.4 ст.258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч.6 ст.276 КУпАП.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачені.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення відбулось із повним дотриманням вищенаведених правових норм.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, оскільки висновки відповідача про порушення позивачем правил дорожнього руху є необґрунтованими та не відповідають чинному законодавству, не враховують всіх обставин щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів вбачає безумовні підстави для скасування рішення суб'єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, не правильно застосував норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 236410 від 30.04.2018 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити на підставі ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко