Справа № 2540/2429/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2429/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 .,

представника відповідача - Філіпенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) 02.07.2018 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ГУДФС у Чернігівській області) та просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.05.2018 № Ф-213-23, складену відповідачем;

- зобов'язати відповідача видалити з інформаційної системи органу доходів і зборів відомості про наявність у нього заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ним не було отримано жодних актів документальних перевірок, які могли б свідчити про донарахування йому органами доходів і зборів єдиного внеску. Зазначив, що він завжди своєчасно та в повному розмірі сплачував єдиний внесок, тому відсутні підстави для винесення ГУДФС у Чернігівській області оскаржуваної вимоги.

Ухвалою судді від 19.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав відзив на позов та пояснив, що відповідно до інтегрованої картки платника податків, з травня 2015 року за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску. Оскільки у позивача 19.04.2018 зросла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка на кінець квітня 2018 року погашена не була, ГУ ДФС у Чернігівській області, на підставі даних інформаційної системи, сформувало оскаржувану вимогу про сплату борту (недоїмки).

Також пояснив, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник мас несплачену суму недоїмки, штрафів за пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У зв'язку з наведеним, сплата ФОП ОСОБА_3 самостійно визначених сум зі сплати єдиного внеску згідно декларацій зараховується в погашення недоїмки, яка виникла раніше.

Крім того, зауважив, що про донарахування органами фіскальної служби з травня 2015 року єдиного внеску позивач знав, оскільки як вимога про сплату боргу, так і рішення про застосування штрафних санкції оскаржувались ним в адміністративному порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.01.2010 внесено відповідний запис (а.с. 76-77). Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, ГУДФС у Чернігівській області 03.05.2018 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-213-23, якою ФОП ОСОБА_3 визначено суму боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 85 936,33 грн. (в т.ч.: недоїмка - 78 956,25 грн., штрафи - 6 980,08 грн.) (а.с. 9).

Вважаючи вказану вимогу протиправною, ФОП ОСОБА_3 оскаржив її в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 18.06.2018 № 8677/П/99-99-11-02-02-25, винесену ГУДФС у Чернігівській області вимогу, залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с. 10-11).

У зв'язку з наведеним, ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюється Законом України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція), в редакціях, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 2464 розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин 5, 8, 11 та 12 статті 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Як встановлено судом та не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні, 13.03.2015 ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області винесено ФОП ОСОБА_3 вимогу про сплату єдиного внеску № Ф- в сумі 77 319,12 грн., отриману позивачем особисто 13.03.2015, про що свідчить його підпис (а.с. 32).

Також 25.03.2015 заступником начальника ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області, за наслідками розгляду матеріалів документальної перевірки № 499/17/299431 від 13.03.2015, винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції в сумі 6 980,08 грн. (а.с. 33). Вказане рішення 26.03.2015 отримано особисто позивачем, що підтверджується підписом в рішенні.

Крім того, 12.02.2016 ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області винесено ФОП ОСОБА_3 вимогу № Ф-213-23 про сплату заборгованості з єдиного внеску в сумі 79 005,33 грн., яка отримана позивачем 16.02.2016, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 34).

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що зазначені вимоги та рішення контролюючого органу оскаржувались ФОП ОСОБА_3 в адміністративному порядку, однак залишені без змін. Наведене підтвердив і представник позивача.

Суд звертає увагу, що відповідно до інтегрованої картки ФОІІ ОСОБА_3 по єдиному внеску, станом на 30.04.2018 (дата, яка зазначена в оскаржуваній вимозі) загальна сума недоїмки позивача зі сплати єдиного внеску становить 85 936,33 грн., в тому числі основний платіж - 78 956,25 грн. та штраф - 6 980,08 грн. (а.с. 31).

Статтею 13 Закону № 2464 визначено права органів доходів і зборів.

Так, відповідно до пунктів 6 та 7 частини першої статті 13 Закону № 2464 органи доходів і зборів мають право: стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснював сплату самостійно визначених сум з єдиного внеску згідно декларацій, однак у зв'язку з тим, що заборгованість по вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2015 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.03.2015 № позивачем повністю сплачена не була, перераховані ним кошти зараховуються ГУ ДФС у Чернігівській області в погашення недоїмки, яка виникла раніше.

Згідно із частиною шостою статті 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною четвертою статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Крім того, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частини десятої статті 25 Закону № 2464).

Розділом VI Інструкції встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам єдиного внеску фізичним особам-підприємцям протягом п'ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Враховуючи наведене та те, що у ФОП ОСОБА_3 19.04.2018 зросла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску та на кінець квітня 2018 року недоїмка погашена не була, відповідачем, на підставі даних інформаційної система сформовано вимогу про сплату борту (недоїмки) № Ф-213-23 від 03.05.2018, яка була отримана особисто позивачем 07.05.2018.

За наведених обставин суд вважає, що ГУДФС у Чернігівській області було правомірно винесено ФОП ОСОБА_3 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.05.2018 № Ф-213-23.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, позивачем не було надано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а відтак, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, тому в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_1, 14000) до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 вересня 2018 року.

Суддя С.В. Бородавкіна