Справа № 826/14743/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 вересня 2018 року м. Київ № 826/14743/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про визнання дій протиправними,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) з позовною заявою до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про:

- визнання дій службових осіб, які полягають у обмеженні свободи (триманні під вартою) без вмотивованого рішення суду з 10 серпня 2018 року по 13 серпня 2018 року, - протиправними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує його безпідставне тримання під вартою службовими особами Державної установи «Київський слідчий ізолятор» у період з 10 серпня 2018 року по 13 серпня 2018 року за відсутності повного тексту ухвали Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року у справі №757/39280/18-к.

В свою чергу, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року у вказаній справі застосовано відносно позивача запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 09 серпня 2018 року о 13-25 год. по 07 жовтня 2018 року о 13-25 год. Одночасно ОСОБА_1 визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов'язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 3 000 000 грн.

Як зазначає позивач, запобіжний захід до нього був застосований за відсутності мотивувальної частини судового рішення (повного тексту ухвали Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року у справі №757/39280/18-к).

Відповідно до частини першої статті 24 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Відносини щодо застосування до фізичної особи запобіжних заходів, зокрема тривання під вартою, врегульовані Главою 18 КПК України.

Статтею 206 КПК України регламентовано загальні обов'язки судді щодо захисту прав людини в рамках кримінального процесу.

Відповідно до частини першої та другої вказаної статті кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов'язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов'язаний постановити ухвалу, якою має зобов'язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з'ясування підстав позбавлення свободи.

Аналіз положень вказаної вище статті свідчить про те, що особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, повинна звернутися до слідчого судді для з'ясування підстав позбавлення свободи.

Таким чином, встановлення обставин щодо безпідставності тримання під вартою особи та прийняття відповідного рішення є компетенцією відповідного слідчого судді в межах відповідної територіальної підсудності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас, органи дізнання, слідства та прокуратури під час, зокрема, застосування до особи запобіжного заходу, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Враховуючи приписи КАС України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

З урахуванням вищенаведеного, спірні відносини, які виникли між позивачем та Державною установою «Київський слідчий ізолятор» в процесі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, регламентовані КПК України, а відтак підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 248, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про визнання дій протиправними.

Роз'яснити заявнику, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, визначеному Кримінально процесуальним кодексом України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати ОСОБА_1 разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала, відповідно до частини другої статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 295 - 297 КАС України.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак