Справа № 825/2045/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2045/18

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Павленка Д.А.,

представників відповідача Ананко Ю.М.,

Щербини Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології машинобудування" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські технології машинобудування" (далі - ТОВ "Українські технології машинобудування", позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі-ГУ ДФС в Чернігівській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 01.02.2018 № 0 в частині визначення ТОВ "Українські технології машинобудування" суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 473194,00 грн., у тому числі податкове зобов'язання у сумі 382888,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 90306,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 01.02.2018 № 0, яким ТОВ "Українські технології машинобудування" визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 10018,00 грн., у тому числі податкове зобов'язання у сумі 8014,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 2004,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 01.02.2018 № 0, яким ТОВ "Українські технології машинобудування" визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 9698,07 грн., у тому числі податкове зобов'язання у сумі 7758,46 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 1939,61 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані податкові-повідомлення рішення винесені, на думку позивача, в результаті невірного застосування відповідачем чинного законодавства України, а викладені в акті перевірки факти не відповідають фактичним даним документів первинного бухгалтерського обліку та ґрунтуються на припущеннях.

Ухвалою суду від 21.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Представник відповідача надіслав відзив від 05.06.2018 вх. № 10812/18, в якому зазначає, що порушення, за які позивачу визначено грошове зобов'язання, викладені в актах перевірки від 13.12.2017 та 26.01.2018. Висновки посадових осіб ГУ ДФС в Чернігівській області покладені в основу оскаржуваних рішень. За таких обставин, вважає, що ГУ ДФС в Чернігівській області діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

08.06.2018 представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у відзиві представником відповідача не наведено жодного аргументованого заперечення щодо заявлених позовних вимог та не надіслано копії письмових доказів, які вказані у відзиві, що унеможливлює визнати ці документи належними доказами.

18.06.2018 за клопотанням сторін ухвалою суду призначено судово - економічну експертизу та зупинено провадження у справі до одержання її результатів.

11.07.2018 листом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ( вих.№ 3417-3419/18-24) повідомлено суд про необхідність визначення особи, на яку буде покладено обов'язок сплати витрат на проведення експертизи.

20.08.2018 для вирішення вказаного питання ухвалою суду поновлено провадження у справі.

10.09.2018 в судовому засіданні представник позивача та представник відповідача пояснили, що оплату за проведення експертизи провести неможливо, тому просили розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.

10.09.2018 в судовому засіданні представником позивача, посилаючись на вимоги статей 79,94,162 180 КАС України заявлено клопотання про виключення документів із числа доказів, зокрема копію договору оренди нерухомого майна від 01.10.2016 № 1/10/16, як такого, що викликає сумнів у достовірності.

Представник відповідача у свою чергу, не надав належні докази, які б спростували доводи представника позивача.

10.09.2018 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача та виключена з числа доказів копію договору оренди нерухомого майна від 01.10.2016 № 1/10/16, як такого, що викликає сумнів у його достовірності.

10.09.2018 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання та, з урахуванням заяв представників сторін, на підставі частини сьомої статті 181 КАС України розгляд справи по суті розпочато в той самий день.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на довои, викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив таке.

ТОВ "Українські технології машинобудування" є юридичною особою, що підтверджується Статутом товариства, , про що зазначено в акті перевірки від 13.12.2017 № 695/14/32194594. Видами діяльності товариства є: 28.49 Виробництво інших верстатів, 28.99 Виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н. в. і. у., 25.62 Механічне оброблення металевих виробів, 43.21 Електромонтажні роботи, 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.91 Покрівельні роботи, 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у., 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у., 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

ГУ ДФС в Чернігівській області здійснена документальна планова виїзна перевірка податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контрольні органи, за результатами якої складено акт перевірки від 13.12.2017 № 695/14/32194594, в якому зафіксовано порушення:

1.пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) занижено податок на прибуток на загальну суму 527282 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 21663 грн., за 2016 рік на суму 389781 грн., за І півріччя 2017 року на суму 115838 тис.грн. та занижено від'ємне значення об'єкта оподаткуваннь за І квартал 2017 року на суму 1517041 грн.

2.п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 -VI (у редакції з 01.01.2015р.), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 9911 грн., в т.ч. за січень 2014 року на 27 грн., квітень 2014 року на 398 грн, травень 2014 року 290 грн., червень 2014 року на 206 грн., серпень 2014 року на 298 грн., вересень 2014 року на 274 грн., жовтень 2014 року на 341 грн., листопад 2014 року на 63 грн., березень 2015 року на 423 грн., квітень 2015 року на 694 грн., лютий 2017 року на 6358 грн., березень 2017 року на 178 грн., квітень 2017 року на 171 грн., травень 2017 року на 16 грн., червень 2017 року на 174 грн.

3.п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

4.п. 41 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу у розмірі 10 відсотків від суми завищення від'ємного значення сум податку на додану вартість, які залишилися непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2015р.

5.п.п 266.1.1 п. 266.1, п.п 266.2.1 п. 266.2, п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на нерухоме майно на суму 7758,46 грн., в тому числі за 2015р. на суму 495,12 грн.,-за 2016р. на суму 3360,94 грн., за І півріччя 2017р. на суму 3902,4 грн.

6.«Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» зі змінами та доповненнями, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в МЮУ від 30.01.2015 №111/26556.

7.п.п.168.1.2 та п.п.168.1.5 п.168.1 ст. 168: п.171.1 ст.171; п.п."а", п.п.'ї" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся ( т.1, а.с.32-112).

22.12.2017 позивачем до ГУ ДФС в Чернігівській області направлені заперечення до вказаного акту перевірки.

В подальшому ГУ ДФС в Чернігівській області здійснена документальна позапланова перевірка товариства, за результатами якої складено акт від 26.01.2018 за № 41/14/32194594 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Українські технології машинобудування» з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на прибуток, податку на додану вартість та податку на нерухоме майно за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, в частині питань, викладених в запереченнях від 22.12.2017 року № 297».

У висновку акта перевірки від 26.01.2018 за № 41/14/32194594 зазначено, що перевіркою встановлено порушення:

1. пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №275 5-VI (зі змінами та доповненнями) занижено податок на прибуток на загальну суму 427281 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 21663 грн., за 2016 рік на суму 361225 грн., за І півріччя 2017 року на суму 44393 тис.грн. та занижено від'ємне значення об'єкта оподаткуваннь за І квартал 2017 року на суму 1903327 грн.

2. п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 -VI (у редакції з 01.01.2015р.), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 9911 грн., в т.ч. за січень 2014 року на 27 грн., квітень 2014 року на 398 грн, травень 2014 року 290 грн., червень 2014 року на 206 грн., серпень 2014 року на 298 грн., вересень 2014 року на 274 грн., жовтень 2014 року на 341 грн., листопад 2014 року на 63 грн., березень 2015 року на 423 грн., квітень 2015 року на 694 грн., лютий 2017 року на 6358 грн., березень 2017 року на 178 грн., квітень 2017 року на 171 грн., травень 2017 року на 16 грн., червень 2017 року на 174 грн.

3. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

4. п. 41 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу у розмірі 10 відсотків від суми завищення від'ємного значення сум податку на додану вартість, які залишилися непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2015р.

5. п.п 266.1.1 п. 266.1, п.п 266.2.1 п. 266.2, п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на нерухоме майно на суму 7758,46 грн., в тому числі за 2015р. на суму 495,12 грн., за 2016р. на суму 3360,94 грн., за І півріччя 2017р. на суму 3902,4 грн. (т.с. 1 , а.с. 195)

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДФС в Чернігівській області винесені податкові повідомлення рішення:

1.Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 01.02.2018 № 0, за яким товариству визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 528685,00 грн. в тому числі податкове зобов'язання в сумі 427 281,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 101404,00 грн.

2.Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 01.02. 2018 № 0, за яким товариству визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 10018,00 грн., в тому числі податкове зобов'язання в сумі 8014,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 2 004,00 грн.

3.Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 01.02.2018 № 0, за яким товариству визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 9698,07 грн., в тому числі податкове зобов'язання в сумі 7758,46 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 1939,61 грн.

Вважаючи, що оскаржувані рішення прийняті ГУ ДФС в Чернігівській області в результаті невірного застосування відповідачем чинного законодавства України, просить позовні вимоги задовольнити у спосіб, визначений у прохальній частині позову.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 01.02.2018 № 0, за яким товариству визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 528685,00 грн., в тому числі податкове зобов'язання в сумі 427 281,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 101404,00 грн., то суд зазначає таке.

Так, в акті перевірки від 26.01.2018 встановлено, що ТОВ «Українські технології машинобудування» допустило порушення відображення в бухгалтерському обліку доходу від реалізації іноземної валюти та доходу від операцій курсової різниці за операціями в іноземній валюті за 2015 рік та , виявлені порушення відображення при списанні ТМЦ та невідповідність даних регістрів бухгалтерського обліку поданим деклараціям з податку на прибуток в 2016 році.

Однак з такими висновками суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 1 частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ( частини друга статті 77 КАС України )

Аналізуючи вищевказані норми, суд зазначає, що в даному випадку саме на податковий орган покладається обов'язок довести обставини справи, які за законом підтверджуються певними засобами доказування.

Докази, яким нормативно-правовим актом посадові особи ГУ ДФС в Чернігівській області керувалися при визначення впливу операції в іноземній валюті на розмір об'єкта оподаткування податковим на прибуток та суми коригувань податкових зобов'язань на прибуток за 2015 рік і, відповідно, якою нормою передбачена відповідальність за вказане відповідачем порушення, відповідачем суду не надано.

Таким чином, в цій частині доводи та аргументи, викладені в акті перевірки від 26.01.2018 № 41/14/32194594 є безпідставними, тобто прийняті без дотримання вимог пункту 1 частини другої статті 2 КАС.

Разом з тим, позивач вважає, що за наслідками виконання узгоджених процедур щодо об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 та 2016 року ТОВ «Українські технології машинобудування» розмір об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік включає збиток від операцій в іноземній валюті в сумі 11171,22 грн., що відповідає сумі, яка була врахована при складанні декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

З урахуванням того, що відхилення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік в сумі 571,81 грн. є результатом різниць у заокругленнях між переведенням показників із тисяч гривень у гривні, сума коригувань податкових зобов'язань з податку на прибуток за 2015 рік дорівнює 0,00 грн.

Аргументи, які б спростували вказані доводи позивача, відповідачем не наведено.

В бухгалтерському обліку ТОВ «Українські технології машинобудування» обліку списано товарно-матеріальних цінностей ( ТМЦ ) на суму 3267348,01 грн. на собівартість реалізованих виробничих запасів. Дані ТМЦ були використані під час виконання робіт за Договором з Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради по благоустрою міського пляжу «Золотий берег» , ігрових майданчиків в м. Чернігові та дитячих ігрових майданчиків для Козелецької райдержадміністрації. Під час документальної перевірки витрати в сумі 1172102,00 грн. посадовою особою ДФС враховані як правомірні, однак, сума витрат в розмірі 2095246,00 грн. не врахована. В акті перевірки від 26.01.2018 року зазначено, що вартість списаних на вказану суму ТМЦ не зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2.

Однак, як видно з матеріалів справи, придбання, використання та списання ТМЦ підтверджується первинними бухгалтерськими документами товариства ( т.с. 1-3), наявність яких не заперечується відповідачем, тому відповідно до частини першої статті 78 КАС України не доказуються.

Всі вищевказані документи були надані під час перевірки.

За частиною четвертою статті 882 Цивільного Кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Таким чином слід визнати, що для виконання договору будівельного підряду законодавчо встановлені обов'язкові наступні документи - договір, затверджений кошторис, акт виконаних робіт. Обов'язкова наявність інших документів законодавчо не передбачена.

Примірна форма документів при виконанні будівельних робіт, а саме - довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) затверджена Міністерство регіонального розвитку та будівництва України, наказ від 04.12.2009 № 554, разом з тим, даний наказ втратив чинність на підставі Наказу № 16 від 20.01.2014 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Тобто, формально, станом на сьогоднішній день не існує обов'язкової для виконання, належним чином затвердженої та зареєстрованої форми первинних документів обліку в будівництві щодо акту приймання виконаних робіт та вартості виконаних робіт.

Таким чином, правомірність придбання, використання та списання ТМЦ на загальну суму у розмірі 2095246,00 грн. повністю підтверджена документами первинного бухгалтерського облік, а не врахування даної суми у витрати та відповідне збільшення об'єкту оподаткування з податку на прибуток ревізорами здійснено помилково.

Докази, які б спростували доводи позивача, відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що можливі невідповідності та незначні порушення ведення саме регістрів бухгалтерського обліку жодним чином не вплинули на визначення об'єкту оподаткування у відповідності до приписів п.п.134.1.1. п.134.1.ст.134 Податкового кодексу України .

За таких обставин твердження відповідача, що ТОВ «Українські технології машинобудування» занижено податок на прибуток не відповідають дійсності.

Разом з тим, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого рішення частково протиправним. Однак, це можливо у випадку, якщо цю частину рішення можна належним чином ідентифікувати (відокремити), і за її відсутності рішення, яке оскаржене, в іншій частині не втратить своє значення та цілісність. Рішення, у якому неможливо виділити (відокремити) частину, яка підлягає визнанню протиправною та скасуванню, повинно бути визнане протиправним та скасоване в цілому.

У даному випадку, констатуючи помилкове нарахування податку на прибуток податку через порушення відповідних норм Податкового кодексу України суд не може визнати протиправним рішення контролюючого органу в якійсь сумі, оскільки розрахунок суми податкового зобов'язання відповідачем не надано.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що суд не вправі проводити розрахунки та визначати в грошовому виразі в якій частині таке податкове повідомлення-рішення є неправомірним, а в якій відповідає нормам податкового законодавства, тому за наведених обставин суд приходить до переконання, що податкове повідомлення-рішення «Р» від 01.02.2018 № 0 є протиправним та підлягає скасуванню повністю, з урахуванням позиції викладеної в судовому рішенні.

Суд, перевіряючи правомірність податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 01.02.2018 № 0, зазначає таке.

Я видно з акту перевірки від 26.01.20918 контролюючим органом зазначено, що ТОВ «Українські технології машинобудування» порушено вимоги п.198.5 ст.198 ПК України, а саме знижено податкові зобов'язання в частині не нарахування податку на додану вартість при використанні ПММ в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку на загальну суму 9911,00 грн. Зокрема зазначено, що ТОВ «Українські технології машинобудування» укладено договори оренди з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, а оскільки вказані договори нотаріально не посвідчені, то дані господарські операції не є господарською операцією платника податку, паливо при експлуатації автотранспорту списувалося неправомірно.

Суд вважає, вказані висновки помилковими, з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 128 Господарського Кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 58 Господарського Кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані як фізичні особи-підприємці.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 встановлено, що ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, суб'єктом права власності законодавством визнається фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, яке не може знаходитися взагалі у власності фізичної особи, і, водночас, не виокремлюється такий суб'єкт права власності як фізична особа - підприємець.

Що стосується поняття "фізична особа - підприємець", то слід зауважити, що фізична особа має усі особисті немайнові права та здатна мати усі майнові права, передбачені Конституцією України, Цивільним кодексом України та іншими законами (стаття 26 Цивільного кодексу України). При цьому перелік майнових прав чинне законодавство не містить.

Виходячи з аналізу чинного законодавства, слід зазначити, що право займатися підприємницькою діяльністю є правом фізичної особи. Тобто правовий статус фізичної особи є набагато ширшим, ніж правовий статус фізичної особи - підприємця. Право на здійснення підприємницької діяльності є правом фізичної особи і набуття статусу підприємця дозволяє фізичній особі лише здійснювати господарську діяльність - діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Враховуючи викладене, суд вважає, що реєстрація транспортних засобів має здійснюватися за фізичною особою, а не за фізичною особою - підприємцем, оскільки реєстрація здійснюється за особами, які є власниками.

Діючими нормативними документами не передбачена реєстрація транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями. Транспортні засоби реєструються за власниками-фізичними особами, які можуть їх використовувати в підприємницькій діяльності.

Я видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником транспортного засобу FORD F-150, державний знак НОМЕР_1, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.10.2010 р. № САА 721508. ОСОБА_5 є власником транспортного засобу ЗИЛ-554 ММЗ, державний знак НОМЕР_2, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 28.04.2007 р. № СВС 008552.

Між ТОВ «Українські технології машинобудування» та ФОП ОСОБА_4 укладено договори оренди автомобіля FORD F-150, державний знак НОМЕР_1, а саме договір оренди від 05.01.2016, договір оренди від 05.01.2015, договір оренди від 05.01.2014.,

Між ТОВ «Українські технології машинобудування» та ФОП ОСОБА_5 укладено договори оренди автомобіля ЗИЛ-554 ММЗ, державний знак НОМЕР_2, а саме договір оренди від 05.01.2016, договір оренди від 05.01.2015, договір оренди від 05.01.2014.

Згідно з частиною другою статті 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Однак Цивільним кодексом не передбачено обов'язкового нотаріального посвідчення договору оренди транспортного засобу між двома суб'єктами господарювання.

Під час перевірки ДФС було встановлено, що дійсно, передані в оренду транспортні засоби використовувалися в господарській діяльності товариства і даний факт не заперечується ДФС. Факт використання автомобілів саме в господарській діяльності ТОВ «Українські технології машинобудування» підтверджується подорожніми листами. Списання паливно-мастильних матеріалів підтверджується актами списання, наявність яких не заперечується відповідачем.

При цьому сума 8014,00 грн. визнається сторонами (позивачем як податковий кредит, а відповідачем як податкове зобов'язання з ПДВ), таким чином, сам розмір 8014,00 грн. не підлягає доказуванню у відповідності до приписів частини першої статті 78 КАС України.

Таким чином, оскільки договори оренди автомобілів між ТОВ «Українські технології машинобудування» та ФОП ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_5 нотаріального посвідчення не потребують, недійсними у встановленому законом порядку не визнані, транспортні засоби за цими договорами використовувалися в господарській діяльності платника податків, тому податкове повідомлення -рішення форми «Р» від 01.02.2018 № 0 слід визнати протиправним та скасувати.

Що стосується податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 01.02.2018 № 0, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Так, в акті перевірки ГУ ДФС в Чернігівській області зазначено, що ТОВ «Українські технології машинобудування» не надало підтверджуючих документів, що об'єкт нерухомості, який розташований за адресою м. Чернігів по вул. Шевченка 144, відноситься саме до виробничих.

Разом з тим, позивачем надані такі документи: правовстановлюючі документи, довідка з Державного реєстру, з яких видно, що ТОВ «Українські технології машинобудування» є власником об'єкту нерухомості за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка 114, загальною площею 975,6 кв.м. До складу вказано майна входить: гараж, диспетчерська, зварювальна поста, цех, навіс, заправочна.

Згідно приписів п.п.266.2.2. п.266.2. статті 266 Податкового Кодексу України не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

Виходячи зі змісту п.п.138.3.2. п. 138.2. ст.138 Податкового Кодексу України термін "невиробничі основні засоби", "невиробничі нематеріальні активи" означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку".

Відповідно до ДК 018-2000, групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) належить клас «Будівлі промисловості» (код 1251), який включає будівлі промислового призначення (фабрики, майстерні, бойні, заводи, складальні підприємства тощо).

Класифікація видів економічної діяльності КВЄД є складовою ДК 009:2010, згідно якими процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо) який використовується для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг .

Згідно довідки ЄДРПОУ основний вид діяльності ТОВ «Українські технології машинобудування» згідно КВЕД - 28.49 - виробництво інших верстатів.

Таким чином, об'єкт нерухомості, який належить ТОВ «Українські технології машинобудування» за адресою Чернігів, вул. Шевченка 114, загальною площею 975,6 кв.м., що складається з таких об'єктів, як гараж, диспетчерська, зварювальна поста, цех, навіс, заправочна, є будівлями промисловості, призначені для використання та реально використовуються в господарській діяльності товариства відповідно до основного виду діяльності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у ТОВ «Українські технології машинобудування» відсутній обов'язок в нарахуванні і сплаті податку на нерухоме майно у відповідності до приписів п.п.266.1.1. п.266.1., п.п.266.2.1. п.266.2., п.п.266.3.1. п.266.3. ст.266 Податкового Кодексу України. Висновок ревізорів ДФС щодо необхідності сплати податку на нерухомість в сумі 7758,46 грн. в даному випадку є помилковим і, відповідно, вказане повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Дана позиція позивача також підтверджується постановою Верховного Суду справа № К/9901/1438/17 від 31.01.2018.

Також вважаємо за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, від 20.09.2012 року яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (справа №387/03), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів.

Так, наведені посадовими особами ГУ ДФС в Чернігівській області аргументи, не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, оскільки ґрунтуються на припущеннях, і не підтверджені належними фактами.

Разом з тим, ТОВ «Українські технології машинобудування» надано належні та допустимі докази, які відповідачем не спростовано.

Твердження ГУ ДФС в Чернігівській області, що деякі недоліки в оформлені документів первинного обліку можуть свідчити про відсутність господарських операцій, суд відхиляє, оскільки наявність певних недоліків чи неточностей у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Відсутність певної інформації при заповненні актів виконаних робіт носить оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості.

Відповідно до положень, закріплених статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7393,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 662 від 24.04.2018

Таким чином, судовий збір у сумі 7393,65 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 01.02.2018 № 0, № 0, № 0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області судові витрати в розмірі 7393,65 грн. (сім тисяч триста дев'яносто три гривні 00 копійок) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології машинобудування" відповідно до платіжного доручення від 24.04.2018 № 662.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські технології машинобудування" (вул. Широка, 2, м. Чернігів, 14021, код ЄДРПОУ - 32194594).

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 39392183).

Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2018 року.

Суддя І.І. Соломко