Справа № 0440/5966/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року Справа № 0440/5966/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Боженко Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування повідомлення та зобов'язання вчинити дії, -
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- скасувати повідомлення державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.07.2018 вих. 13.44-47/9664 щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року по справі № 804/8135/17, якою задоволено адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Комунального закладу "Юр'ївська загальноосвітня школа І ступеня" Царичанської селищної ради про застосування заходів реагування;
- зобов'язати Царичанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа по справі № 804/8135/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 23.03.2018 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі № 804/8135/17 задоволено позов позивача про вжиття заходів реагування. В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття виконавчого листа до примусового виконання, проте отримав повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання, у зв'язку з неможливістю виконання одразу двох дій примусового характеру на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», що стало підставою для звернення до суду.
Представник позивача про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 21 грудня 2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 804/8135/17 винесено постанову, якою задоволено адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Комунального закладу «Юр'ївська загальноосвітня школа І ступеня» Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про застосування заходів реагування.
На виконання зазначеної постанови Дніпропетровським окружним адміністративним судом 23.03.2018 видано виконавчий лист, який Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області направило до Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
26 липня 2018 на адресу позивача від Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшло повідомлення від 19.07.2018 вих. 13.44-47/9664, де зазначено, що державним виконавцем розглянуто заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.
Не погоджуючись з повідомленням про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Стаття 3 Закону, визначає перелік виконавчих документів, на підставі яких відповідно до цього Закону рішення підлягають примусовому виконанню. До нього віднесено, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).
Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно зі статтею 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
З матеріалів справи вбачається, що Царичанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, отримавши заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про примусове виконання виконавчого листа, виданого 23.03.2018 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання постанови суду від 21.12.2017 року у справі № 804/8135/17, не відкрив виконавче провадження, а повернув виконавчий лист без прийняття до виконання, пославшись на пункт 2 частини 3 статті 5 Закону, якою передбачено, що приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Постанова суду від 21.12.2017 року у справі № 804/8135/17 є рішенням немайнового характеру, яким відповідача фактично зобов'язано зупинити експлуатацію об'єкта, вказаного у рішенні шляхом заборони експлуатації.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з частиною 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 3 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону передбачено, що у виконавчому документі зазначається зокрема резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Судом встановлено, що у виконавчому листі, виданому 23.03.2018 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання постанови суду від 21.12.2017 р. у справі № 804/8135/17, відтворено резолютивну частину постанови.

У виконавчому листі визначений боржник, на якого покладається обов'язок щодо виконання цього рішення немайнового характеру.

Порядок виконання рішень немайнового характеру визначений розділом VIII Закону України "Про виконавче провадження" та розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція №512/5).

Правила цих норм до рішень немайнового характеру відносять рішення: про поновлення на роботі; про відібрання дитини; про виселення боржника; про вселення стягувача; інші рішення, за якими боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 6 статті 26 Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Аналіз наведених законодавчих норм та змісту виконавчого листа по справі № 804/8135/17 дає підстави для висновку, що вказаний виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим статтею 4 Закону, у ньому чітко вказано ті дії, від вчинення яких боржник зобов'язаний утриматися. Порядок виконання рішень такого характеру встановлено статтею 63 Закону.

Суд зазначає, що та обставина, що за постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 р. у справі № 804/8135/17 видано виконавчий лист, свідчить про те, що це судове рішення за своїм змістом характеризуються реалізованістю та передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону), водночас пункт 3 статті 6 Закону встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Суд зауважує, що іншого органу, окрім органів державної виконавчої служби, який мав би повноваження виконувати зазначене рішення суду, Законом, нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність органів державного нагляду (контролю), самим рішенням суду не визначено. Відтак, примусове виконання цього рішення на підставі виконавчого листа № 804/8135/17, покладається саме на орган державної виконавчої служби.

Крім того, суд зазначає, що заяву про відкриття виконавчого провадження розглянуто державним виконавцем, у зв'язку з чим робить висновок, що посилання відповідача на пункт 2 частини 3 статті 5 "Про виконавче провадження", як на підставу для повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання є протиправним, оскільки вказана норма стосується приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Отже, посилання відповідача у повідомленні від 19.07.2018 р. вих. 13.44-47/9664 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на неможливість виконання одразу двох дій примусового характеру є безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, однак доказів понесення таких витрат до суду не надано.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування повідомлення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Скасувати повідомлення державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.07.2018 вих. 13.44-47/9664 щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року по справі № 804/8135/17, якою задоволено адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Комунального закладу "Юр'ївська загальноосвітня школа І ступеня" Царичанської селищної ради про застосування заходів реагування.

Зобов'язати Царичанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа по справі № 804/8135/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 23.03.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 14 вересня 2018 року.

Суддя Н.В. Боженко