Справа № 819/1847/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/1504/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Чигер І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Цимбалюк О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 про закриття провадження у справі №819/1847/17 за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації права» Корецької районної ради Рівненської області Чушенка Юрія Євгеновича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Тернопільської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Приватного малого підприємства «Галактика», про визнання протиправним та скасування рішення (суддя І інстанції - Осташ А.В., місце ухвалення: м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення суду І інстанції: 08.02.2018),

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації права» Корецької районної ради Рівненської області Чушенка Юрія Євгеновича, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 33791690 від 09.02.2017 про припинення права власності на автостоянку №94 загальною площею 18,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Суд ухвалою 11.12.2017 залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - Приватне мале підприємство "Галактика" та третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Тернопільську міську раду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 року провадження у справі закрито та роз'яснено позивачу право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

За висновками суду першої інстанції, цю справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки оспорюваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що предметом позову є визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації права» Корецької районної ради Рівненської області Чушенка Ю.Є. №33791690 від 09.02.2017, яким припинено право власності на майно позивача. Припинення відбулося незаконно, оскільки підстави визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відсутні, а документи, подані заявником не були підставою для вчинення дії щодо припинення права власності позивача. Єдину дію, яку мав вчинити реєстратор при зверненні до нього з такою заявою та на підставі вказаних документів - відмовити заявнику. Цю справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки правовстановлюючі документи позивача, на підставі яких виникло та зареєстровано право власності, ніким не оскаржується, спору між сторонами про право на саме нерухоме майно чи земельну ділянку, на якій воно розташоване чи усунення перешкод у користуванні нею немає, тому цей спір не є похідним від спору про майно, а саме: припинення є процедурним питанням і має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Представник третьої особи Приватного малого підприємства «Галактика» подав відзив на апеляційну скаргу. У судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідач та представник третьої особи Тернопільської міської ради в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

15.10.2013 року ОСОБА_5 подала заяву № 6775962 із пакетом документів для державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на автостоянку АДРЕСА_2 (аркуш справи 18).

Державний реєстратор 30.10.2013 року прийняв рішення №7376972 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на автостоянку.

ПМП «Галактика» в особі Цимбалюка О.Д. 08.02.2017 звернулося до державного реєстратора Чушенка Ю.Є. із наступними документами: рішенням Господарського суду Тернопільської області 921/1254/13-г/6 від 30.01.2014, яким визнаний недійсним договір від 19.07.2013 р. оренди земельної ділянки площею 0,2960 га по АДРЕСА_1, на підставі якого проводилася державна реєстрація права власності 02.09.2013, номер запису 2712469; постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 №819/1114/15-а, яким скасована державна реєстрація земельної ділянки площею 0,296 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1; рішенням Господарського суду Тернопільської області № 10/20/5022-713/2012 від 08.02.2013, яким визнаний недійсним договір від 19.12.2011 оренди земельної ділянки площею 0,2960 га по АДРЕСА_1.

Державним реєстратором Чушенком Ю.Є. сформована заява і прийняте рішення №33791690 від 09.02.2017 року про припинення державної реєстрації права власності.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, керувався тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки оспорюваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Згідно з ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За визначенням п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора про припинення права власності з тих підстав, що таке порушує гарантовані Конституцією України права ОСОБА_3, як законного власника нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку, а саме - автостоянки.

Відповідно до змісту статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З проведенням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно законодавець пов'язував офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону № 1952-IV).

Відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України від 6 вересня 2012 року № 5203-VI «Про адміністративні послуги» надання адміністративних послуг здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами, які регулюють суспільні відносини у відповідних сферах, зокрема Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності». До адміністративних послуг також прирівнюється надання органом виконавчої влади, іншим державним органом, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державним реєстратором, суб'єктом державної реєстрації витягів та виписок із реєстрів, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не самі по собі дії державного реєстратора з надання адміністративних послуг, а результат таких послуг - припинення права власності на автостоянку № 94 загальною площею 18, 9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, якою підтверджується певний юридичний статус об'єкта нерухомості, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

З'ясувавши належним чином характер спірних правовідносин, суд першої інстанції у цій справі дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об'єкт нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист права власності.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір у даній справі належить розглядати в порядку цивільного судочинства, і вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про закриття провадження в цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, оскільки спір у ній не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року про закриття провадження у справі № 819/1847/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13.09.2018 року