Справа № 607/11836/18
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача -Дубчак М.З.

представника Головного УПФ- Бачинського І.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 червня 2018 року ВП №56549722, у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, як пенсіонеру органів внутрішніх справ починаючи з січня 2016 року. Державним виконавцем 06 червня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 18 червня 2018 року - постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог п. 9 ст.39 ст. ЗУ «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі. Про вказану постанову він дізнався 20 червня 2018 року, отримавши її поштою.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесення з порушенням вимог закону, оскільки по даний час рішення суду не виконане в повному обсязі та кошти не виплачено. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

Відповідач відділ примусового виконання рішень подав відзив на позовну заяву. Вказав, що дії державного виконавця вчиненні з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження винесена на підставі листа Головного управління Пенсійного фону України в Тернопільській області про виконання судового рішення, який отримано в терміни встановлені законом для добровільного виконання. Посилаючись на наведене, просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надав пояснення на позовну заяву. Вказав, що відповідач здійснив перерахунок пенсії на підставі рішення суду від 23 лютого 2018 року, а доплата перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 40935,93 грн. буде проводитись починаючи з 01 січня 2019 року. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

30 серпня 2018 року ОСОБА_1 надав відповідь на відзив. Зазначив, що доводи ГУПФ України в Тернопільській області та відділу примусового виконання рішень є безпідставними, необґрунтованим. На даний час рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2018 року виконано частково, в частині перерахунку пенсії. Рішення суду в частині виплати коштів не виконано, відтак постанова про закриття виконавчого провадження є незаконною, безпідставною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на доводи викладені у позові.

Представник ДВС позов не визнав та суду пояснив, що підставою для винесення оскаржуваної постанови був лист Головного Управління пенсійного фонду України в Тернопільській області за № 4713/03 від 11 червня 2018 року про виконання рішення суду в межах компетенції, а тому дії державного виконавця є правомірними.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволення позовної заяви.

Представник Головного Управління пенсійного фонду України в Тернопільській області суду пояснив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2018 року зобов'язано Головне Управління пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, як пенсіонеру органів внутрішніх справ. Головне Управління пенсійного фонду України в Тернопільській області вказане рішення виконало лише в частині нарахування таких виплат. У зв'язку з відсутність фінансування з державного бюджету вказані кошти позивачу не виплачені, виплата буде проводитись починаючи з 01 січня 2019 року.

Посилаючись на наведене просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 23 лютого 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано Головне управління ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як пенсіонеру органу внутрішніх справ згідно Закону України від 23.12.2015 року №900-УІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» ст.ст. 51,63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою КМУ від 11.11.2015 року за №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підстав довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області про грошове забезпечення від 17 травня 2017 року №107 для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення поліцейських, починаючи з 01 січня 2016 року.

Вказане рішення набрало законної сили 07 травня 2018 року.

05 червня 2018 року на підставі даного рішення видано виконавчий лист.

06 червня 2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа № 607/13896/17 від 05 червня 2018 року.

Листом за №4713/03 від 11 червня 2018 року Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило відділ примусового виконання, про те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року виконано .

18 червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження. Вказано, що відповідно до повідомлення Головного Управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11 червня 2018 року за № 4713/03 рішення суду виконано в межах компетенції.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід'ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

В силу вимог ч.ч.2,3 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями п. 9 ч.3 статті 129 Конституції України обов'язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється із дотриманням таких засад як, верховенства права, законності, обов'язковість судового рішення, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Обов'язковість виконання судових рішень, як невід'ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В силу вимог ч. 1 ст. 63 даного закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеногочастиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до вимог ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено та визнається представником ГУПФ України в Тернопільській області, що рішення суду щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, як пенсіонеру органів внутрішніх справ по даний час в повному обсязі не виконано. Позивачу здійснено перерахунок пенсії згідно рішення суду, однак спірних коштів по даний час не виплачено.

Факт невиконання рішення суду в частині невиплати перерахованих коштів згідно виконавчим документом підтверджується також листом Головного УПФ за №4091/03 від 22 травня 2018 року, в якому боржник повідомляє ОСОБА_1, що виплата перерахованої пенсії за період з 01січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 40 935,93 грн. буде проводитись починаючи з 01 січня 2019 року, а також випискою з карткового рахунку ОСОБА_1

Більше того, Головне УПФ визнає факт невиконання рішення суду в частині невиплати коштів, про що зазначає у поясненнях на позов.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання дій неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.06.2018 року.

Посилання ДВС на лист ГУПФ України в Тернопільській області за №4713/03 від 11 червня 2018 року є безпідставним, оскільки даний лист не підтверджує факт виконання в повному обсязі рішення суду, згідно з виконавчим документом.

Крім того, представник ГУПФ України в Тернопільській області не заперечив факт невиконання рішення суду в повному обсязі, зокрема в частині виплати коштів.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано суду будь-яких належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту правомірності винесення оскаржуваної постанови та виконання рішення суду в повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача поновити виконавче провадження не підлягають до задоволення, з огляду на наступне

Відповідно до вимог ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Таким чином, рішення суду про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є самостійною підставою для поновлення виконавчого провадження. Державний виконавець отримавши таке рішення суду зобов'язаний поновити виконавче провадження.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дані вимоги позивача є передчасними, відтак не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 2, 10, 14, 72-79, 241, 242,244, 246, 255, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ( вул. Грушевського,8 м.Тернопіль, ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області( майдан Волі, 3 м.Тернопіль, ) про визнання дій протиправними, скасування постанови та відновлення провадження задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 56549722 від 18 червня 2018 року з виконання виконавчого листа № 607/13896/17, виданого 05.06.2018 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про закінчення виконавчого провадження ВП № 56549722 від 18 червня 2018 року з виконання виконавчого листа № 607/13896/17, виданого 05.06.2018 року про зобов'язання Головне управління ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як пенсіонеру органу внутрішніх справ згідно Закону України від 23.12.2015 року №900-УІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» ст.ст. 51,63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою КМУ від 11.11.2015 року за №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підстав довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області про грошове забезпечення від 17 травня 2017 року №107 для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення поліцейських, починаючи з 01 січня 2016 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області подати звіт про виконання судового рішення у трьохмісячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги або через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2018 року.

Головуюча