Справа № 820/1009/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1009/15
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Жигилія С.П.

суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2015р. (суддя Кучма Ю.В; м. Харків повний текст постанови складено 29.04.2015) по справі № 820/1009/15

за позовом Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області (далі по тексту - позивач, ДПІ у м. Лисичанську) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1.), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість перед бюджетом у розмірі 51932,39 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (93120, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) податковий борг з податку на доходи фізичних осіб по актам перевірок та з єдиного податку з фізичних осіб перед бюджетом у розмірі 51932 (п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот тридцять дві) грн. 39 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача без належного повідомлення, чим позбавив його можливості надати суду документи щодо обставин справи, які не вивчалися у судовому засіданні і мають значення для встановлення певних фактів, які б вплинули на остаточне рішення у справі. Крім того, посилаючись на наявність ухвали Луганського окружного адміністративного суду по справі № 812/8531/13-а від 10.06.2014 про закриття провадження у справі за позовом ДПІ у м. Лисичанську ГУ Міндоходів у Луганській області до СПД ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості у розмірі 57687,53 грн. вказує на порушення судом першої інстанції приписів ст. 157 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи) внаслідок розгляду та прийняття рішення у справі з того самого спору і між тими самими сторонами. Також апелянт вказує, що податковий борг за стягненням якого звернувся позивач виник у зв'язку з несплатою грошових зобов'язань визначених податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими на підставі акту перевірки № 25/1702/ від 31.01.2013, при цьому, судом першої інстанції не було досліджено та враховано, при прийнятті рішення у справі, що на підставі вказаного акту перевірки вже були винесені раніше податкові повідомлення-рішення, які частково скасовані в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та з єдиного податку з фізичних осіб зі штрафами, на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 812/8877/13-а від 31.03.2014.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та безпідставності доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Також заявлено клопотання про заміну позивача в порядку процесуального правонаступництва.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 52 КАС України замінено в порядку процесуального правонаступництва позивача у справі Державну податкову інспекцію у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області на Державну податкову інспекцію у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Лисичанськ ГУ Міндоходів у Луганській області з 31.07.1998 року за № 58.

Згідно із позовом та даними облікової картки платника податків, станом на 26.01.2015 за ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та з єдиного податку з фізичних осіб у загальній сумі 51932,39 грн.

Зазначена заборгованість утворилася внаслідок несплати відповідачем визначених контролюючим органом грошових зобов'язань: з податку на доходи фізичних осіб в сумі 42934,65 згідно із податковим повідомленням-рішенням № від 16.04.2014; з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 8997,74 згідно із податковим повідомленням-рішенням № від 16.04.2014 (без урахування наявної переплати у розмірі 337,59 грн).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачем станом на дату розгляду справи у добровільному порядку не сплачено суму податкового боргу у загальному розмірі 51932 грн. 39 коп.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до пп. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В контексті наведеного пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, також визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (п. 36.3. ПК України).

Податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку (п. 37.2. ПК України).

Відповідно до п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

В силу п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таке ж положення міститься в пункті 203.2 статті 203 Податкового кодексу, згідно якого платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Отже, платник податків, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що ДПІ у м. Лисичанську було проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.01.2010 по 21.01.2013 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 31.01.2013 № 25/1702/, яким установлено, що ОСОБА_1 не сплатив у повному обсязі податок на доходи фізичних осіб за 2-012 рік у сумі 36225,06 грн та єдиний податок за 1 квартал 2012 року в сумі 10378,87 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки, складено податкові повідомлення-рішення від 04.02.2013 № на суму 12973,59 грн. та № на суму 45281,33 грн.

Не погодившись з прийнятими податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року по справі № 812/8877/13-а у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень від 01.02.2013 № , від 01.02.2013 № відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2014 року по справі № 812/8877/13-а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі № 812/8877/13-а скасовано. Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень від 1 лютого 2013 року № , від 1 лютого 2013 року № задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 1 лютого 2013 року № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 2346 грн. 68 коп., в тому числі за основним платежем у сумі 1877 грн. 34 коп., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 469 грн. 34 коп. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, від 1 лютого 2013 року № в частині збільшення грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 3638 грн. 26 коп., в тому числі за основним платежем у сумі 2910 грн. 60 коп., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 727 грн. 66 коп. В іншій частині позову відмовлено.

У відповідності до пп. 60.1.5 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

При цьому, за змістом пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України, у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Згідно із п.1.2 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2012р. за № 2135/22447 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), органи державної податкової служби складають та направляють (вручають) платникам податків податкові повідомлення-рішення про нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість. (далі по тексту - Порядок № 1236)

Як визначено положеннями п.3.4 Порядку № 1236, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість зменшується, то до платника податків направляється податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, якому присвоюється номер та яке вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу.

Податкове повідомлення-рішення складається згідно з цим пунктом органом державної податкової служби, який склав податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким органом рішення за результатами адміністративного або судового оскарження.

Зі змісту викладених правових норм слідує, що у разі зменшення суми грошового зобов'язання, зокрема, за рішенням суду, податковий орган приймає податкове повідомлення-рішення на зменшену суму такого зобов'язання.

У зв'язку з вищенаведеним, ДПІ у м. Лисичанську, на підставі акту перевірки № 15 1702/ від 31.01.2013, винесено нові податкові повідомлення-рішення на зменшену, згідно із судовим рішенням у справі № 812/8877/13-а, суму грошового зобов'язання, а саме: № від 16.04.2014, яким збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму у загальному розмірі 42934,65 грн. в т.ч. за основним платежем: 34347,72 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 8586,93 грн.; № від 16.04.2014, яким збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 9335,33 грн. в т.ч. за основним платежем: 7468,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1867,06 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані на адресу відповідача та отримані ним особисто 17.04.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24).

Отже із врахуванням вищенаведених положень чинного на той час законодавства та того факту, що податковим органом було прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 16.04.2014 № та № , суд приходить до висновку про наявність у відповідача обов'язку по сплаті нарахованих сум податкових зобов'язань, згідно даних рішень у той період часу.

В ході судового розгляду справи встановлено, що винесені податковим органом податкові повідомлення-рішення від 16.04.2014 № та № не були оскаржені ОСОБА_1

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів зазначає, що визначені вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями суми грошового зобов'язання у загальному розмірі 51932,39 грн. є узгодженими, однак, у строки визначені п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України не були сплачені відповідачем, у зв'язку з чим набули статусу податкового боргу.

У відповідності до п. 59.1, п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що, у зв'язку з несплатою ОСОБА_1 в установлені строки узгодженої суми грошового зобов'язання, ДПІ у м. Лисичанську направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 693-25 від 19.05.2014 року на суму 51932,39 грн., про що свідчить корінець поштового відправлення, яка була отримана відповідачем 26.05.2014 року. (а.с. 29)

Доказів оскарження зазначеної податкової вимоги в судовому порядку відповідачем не надано та судом в ході розгляду справи не встановлено.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожний зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Кодексу, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до Закону про виконавче провадження.

Оскільки заявлений до стягнення податковий борг у загальній сумі 51932,39 грн. відповідачем до бюджету не сплачено, а його наявність підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо обґрунтованості позовних вимог та доцільності задоволення позову.

З приводу посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції приписів ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внаслідок розгляду зазначеної справи за відсутності та без належного повідомлення відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження, застосовується скорочене провадження.

При цьому, у відповідності до ч.3 ст.183-2 КАС України про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду.

Згідно з ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Отже, колегія суддів зазначає, що для розгляду справ щодо стягнення з платника податків грошових коштів на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, в даному випадку податкового органу, законодавцем було передбачено особливий порядок судового провадження - скорочене провадження.

Призначення справи, яка підлягала розгляду в порядку скороченого провадження, до розгляду у відкритому судовому засіданні є правом, а не обов'язком суду першої інстанції, яке використовується ним лише у випадку недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції мав право розглянути даний спір в порядку скороченого провадження, оскільки в даному випадку відповідач не виконав рішення суб'єкта владних повноважень, а саме - вимоги про сплату боргу № 693-25 від 19.05.2014 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що копія ухвали про відкриття скороченого провадження у справі була надіслана сторонам у встановленому КАС України порядку, однак не вручена відповідачеві з незалежних від суду причин, внаслідок повернення до суду відправлення за закінченням терміну зберігання.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції його прав під час розгляду справи без участі сторін.

Також безпідставними є посилання відповідача на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 по справі № 812/8531/13-а про закриття провадження у справі, враховуючи наступне.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, 08.10.2013 ДПІ у м. Лисичанську звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості перед бюджетом у розмірі 57687,53 грн. Згідно із позовом зазначений податковий борг виник у зв'язку із несплатою ОСОБА_1 суми грошових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 04.02.2013 № та №, винесених на підставі акту перевірки від 31.01.2013 р. № 25/1702/.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року відкрито провадження в адміністративній справі № 812/8531/13-а за вказаним позовом та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №812/8877/13-а за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання дій протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень.

28 травня 2014 року до суду від Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області надійшла заява про відмову від адміністративного позову, у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі №812/8531/13-а.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 по справі № 812/8531/13-а прийнято відмову ДПІ у м. Лисичанську ГУ Міндоходів у Луганській області від позову та закрито провадження у справі. Роз'яснено, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Колегія суддів зазначає, що предмет і підстави позову ДПІ у м. Лисичанську у справі № 812/8531/13-а та у даній справі № 820/1009/15 є різними, а тому підстави для закриття провадження у справі або відмови у відкритті провадження у суду були відсутні.

Так, матеріали справи свідчать, що підставою для звернення податкового органу із позовом у справі № 812/8531/13-а про стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу у розмірі 57687,53 грн. було несплата відповідачем суми податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 04.02.2013 № та №. Водночас, підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення податкового боргу у сумі 51932,39 грн. є несплата ОСОБА_1 узгодженої суми податкових зобов'язань, визначеної податковими повідомленнями-рішеннями від 16.04.2014 № та № , прийнятими на зменшену суму грошових зобов'язань з урахуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2014 року по справі № 812/8877/13-а, та невиконання відповідачем вимоги про сплату боргу № 693-25 від 19.05.2014 року, а не акт перевірки № 151702/ від 31.01.2013, як помилково вважає відповідач.

З вищезазначених підстав колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно неврахування судом першої інстанції постанови Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 812/8877/13-а від 31.03.2014, якою частково скасовано податкові повідомлення-рішення від 1 лютого 2013 року № та № 000013170, прийняті податковим органом на підставі акту перевірки № 25/1702/ від 31.01.2013.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 по справі № 820/1009/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 19.09.2018.