Справа № 333/1930/18(2-а/333/103/18)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2018 рокусправа № 333/1930/18(2-а/333/103/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Прокопчук Т.С., Круговий О.О.,

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року (суддя Дмитрієва М.М.) у справі № 333/1930/18(2-а/333/103/18) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора другої роти третього батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Божка Андрія Валерійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА №352453 від 07 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену за порушення частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність судового рішення внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, не повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник вказує на те, що спірна постанова повністю відповідає встановленим вимогам, наголошує на правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності внаслідок порушення ним пункту 14 Правил дорожнього руху.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Постановою серії ЕАА №352453 від 07 квітня 2018 року, прийнятою Інспектором другої роти третього батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Божком А.В., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. (а.с.4). Відповідно до вказаної постанови 07 квітня 2018 року о 08 годині 52 хвилини на 27 км. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «KIA-SOUL», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, здійснюючи обгін, не переконався у відсутності транспортних засобів, що знаходилися на зустрічній смузі для руху, чим порушив пункт 14 Правил дорожнього руху.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки відповідачем не надано жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Судом першої інстанції правильно встановлений характер спірних правовідносин, які регулюються Кодексом України про адміністративній правопорушення, Законом України "Про Національну поліцію", Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративній правопорушення (КУпАП) завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень до суду першої інстанції не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач у позовній заяві стверджував, що докази скоєння ним адміністративного правопорушення відсутні, постанова не містить посилання на конкретне правопорушення. Наголошував на тому факті, що для обгону водій повинен переконатися, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, а не у відсутності транспортних засобів на зустрічній смузі, як вказано у спірній постанові.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доказів, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови відповідачем не надано. Зі спірної постанови неможливо встановити за порушення якого з п'яти пунктів розділу 14 Правил дорожнього руху складено постанову.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини у справі, не допустивши порушень норм процесуального права та правильно застосував норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржене рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає. Апеляційна скарга має бут залишена без задоволення у зв'язку з тим, що наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження при її розгляді.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року (суддя Дмитрієва М.М.) у справі № 333/1930/18(2-а/333/103/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 13 вересня 2018 року та, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.О. Круговий