Справа № 823/1790/18
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року справа № 823/1790/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Попельнуха Ю.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - не з'явився,

представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7 - не з'явився,

ОСОБА_8 - особисто,

представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Червонослобідської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_10, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) подала позов до Червонослобідської сільської ради (далі - сільська рада, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 48-17 від 29.04.2015 про затвердження протоколу узгоджувальної комісії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що оскаржуване рішення суперечить положенням статей 118, 122, 158, 198 Земельного кодексу України, оскільки позивачеві не була надана пропозиція підписати акт погодження меж, а якби така пропозиція і була б, то позивач мав би законні та обґрунтовані мотиви для відмови від погодження меж.

Позивач наголошує, що в даному випадку спірне рішення відповідача призвело до того, що ОСОБА_1 була позбавлена свого права, як суміжний користувач, на погодження меж земельної ділянки. Наслідком цього стало те, що в подальшому позивач була позбавлена права користування частиною своєї земельної ділянки та права на приватизації цієї земельної ділянки.

В письмовому відзиві на адміністративний позов відповідач та в поясненнях на адміністративний позов ОСОБА_3 просили в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивачем пропущений шестимісячний строк, який встановлено частиною 2 статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ще 27 грудня 2016 року позивачем подано позовну заяву про визнання незаконними рішення сільської ради та недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Вказаний позов на теперішній час перебуває на розгляді в Черкаському районному суді Черкаської області (цивільна справа № 707/3106/16-ц).

Також, твердження позивача, що земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1, перебуває в межах приватизованої земельної ділянки ОСОБА_3 не відповідає дійсності, оскільки земельна експертиза суміжних ділянок не проводилася, обміри земельної ділянки власника ОСОБА_3 також не проводились, доказів співвідносності земельних ділянок ОСОБА_3 та землекористувача ОСОБА_1 в матеріалах справи немає.

Відповідач та ОСОБА_3 зазначають, що земля знаходиться у ОСОБА_3 на підставі спадкування та дорівнює згідно земельно-шнуркових книг 0,30 га.

Також, представник ОСОБА_3 у додаткових письмових поясненнях вказує, що земельна ділянка площею 0,0256 га, до надання її гр. ОСОБА_3 рішенням відповідача від 21 серпня 2015 року № 51-19, перебувала у власності територіальної громади села ОСОБА_11, і відповідно не могла знаходитися у ОСОБА_3 на підставі спадкування. Вказана земельна ділянка була надана ОСОБА_3 на підставі проекту відведення, як вільна земельна ділянка. Отже, власником вказаної земельної ділянки була громада села в особі органу місцевого самоврядування, яка на власний розсуд розпорядилася своїм майном у вигляді вільної землі.

Також, представник ОСОБА_3 наголошує, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, а саме п.7 суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування та встановлювати своїм рішенням факт користування земельною ділянкою.

Крім того, представник ОСОБА_3 зазначає, що статтею 118 Земельного кодексу України не визначено в цьому порядку стадію обов'язкового погодження меж. А тому, рішення Червонослобідської ради як єдиного уповноваженого органу місцевого самоврядування є законним та обґрунтованим.

Представник ОСОБА_3 наголосив, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не означає позитивного рішення про надання її у власність ОСОБА_1

В письмових поясненнях на адміністративний позов ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_8 в судовому засіданні по справі № 707/1002/16-ц дізналася, що документально межує з ОСОБА_3 та зазначила, що розмір земельних ділянок ОСОБА_3 у кількості 0,30 га є надуманими, так як належно підтвердженими є тільки 0,20 га.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі третіх осіб, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 01.06.2018.

24 травня 2018 року представник позивача подав клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, ОСОБА_8 - заяву про ознайомлення з матеріалами справи та зняття ксерокопій документів.

01 червня 2018 року представник ОСОБА_3 надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2018, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 11.06.2018.

11 червня 2018 року представник ОСОБА_7 подав до суду лист-пояснення.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.06.2018, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 21.06.2018.

20 червня 2018 року ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 подали до суду заяви про розгляд справи, призначеної на 21.06.2018, без її участі.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2018, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 04.07.2018.

27 червня 2018 року представник ОСОБА_3 (ОСОБА_5.) подав до суду клопотання про закриття провадження.

04 липня 2018 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №823/1790/18 на тридцять днів, усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 18.07.2018.

05 липня 2018 року ОСОБА_8 подала до суду заяву про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

16 липня 2018 року позивач подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

17 липня 2018 року ОСОБА_8 подала до Черкаського окружного адміністративного суду клопотання про витребування доказів.

18 липня 2018 року, усними ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення земельно-технічної експертизи, відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 (ОСОБА_5) про закриття провадження, залишено без розгляду клопотання ОСОБА_8 про витребування доказів (ОСОБА_8, у судовому засіданні 18.07.2018 заявила клопотання про залишення без розгляду клопотання її представника про витребування доказів) та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.07.2018.

24 липня 2018 року ОСОБА_8 подала до суду заяву про зняття копій.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.07.2018, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.08.2018.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.08.2018, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи до 23.08.2018.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.08.2018, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у судовому засіданні до 04.09.2018.

В судовому засіданні 04.09.2018 позивач, його представник, ОСОБА_12 та її представник просили адміністративний позов задовольнити повністю, а представники ОСОБА_3 - відмовити в його задоволенні повністю.

Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб та їх представників, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 04 березня 2013 року у справі № 22ц-793/817/2013 виділено, зокрема, ОСОБА_1 в користування житловий будинок літ. "Б-1" , прибудова літ. "б2", сарай літ. "б1", погріб літ. "Д", хвіртка "1, частина огорожі №2, частина огорожі №3, частина свердловини №4. В спільному користуванні залишено свердловину та проїзд.

Також, виділено ОСОБА_1 в користування земельну ділянку площею 848 кв.м. в тому числі 53 кв.м в спільному користуванні, а 795 кв.м в окреме користування. Земельна ділянка в спільному користуванні співвласників 106 кв.м. (106/2=53).

26 листопада 2013 року Червонослобідська сільська рада прийняла рішення № 37-22, відповідно до якого, зокрема, надано дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію) на виготовлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадян для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1, яка мешкає в АДРЕСА_1-0,0848 га у спільну сумісну власність з ОСОБА_7, по АДРЕСА_2, в зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, на підставі рішення Апеляційного суду Черкаської області від 04.03.2013 у справі № 22ц-793/817/2013.

27 листопада 2014 року відповідач прийняв рішення № 44-13, відповідно до якого, зокрема, гр. ОСОБА_3, який зареєстрований в АДРЕСА_3 надано дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію), виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,03га за адресою: АДРЕСА_1

29 квітня 2015 року сільська рада прийняла рішення № 48-17, яким затверджено протокол узгоджувальної комісії по обстеженню земельної ділянки площею 0,0256га по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_3, враховуючи пропозиції голови комісії та її членів, без підпису суміжних користувачів ОСОБА_8 від літери А до Б, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від літери Г до А, в зв'язку з тим, що їх відмова в підписанні акту погодження меж землекористування є безпідставною.

21 серпня 2015 року відповідач прийняв рішення № 51-19 про затвердження проектів відведення земельних ділянок громадян, відповідно до якого, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_3 площею 0,0256 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок сільськогосподарських земель (рілля) в адмінмежах Червонослобідської сільської ради в межах населеного пункту АДРЕСА_3 розроблений ФОП ОСОБА_13

Також, надано гр. ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який зареєстрований в АДРЕСА_3 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0256 га в тому числі:ріллі-0,0256га за адресою: АДРЕСА_3

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК у редакції чинній на момент прийняття спірного рішення) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із статтею 12 ЗК до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 16 ЗК передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 118 ЗК громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно із частиною 1 статті 122 ЗК сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР у редакції чинній на момент прийняття спірного рішення) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону регулювання земельних відносин.

Позивач ґрунтує свою позицію на тому, що спірне рішення відповідача суперечить положенням статей 118, 122, 158, 198 ЗК, однак суд зазначає, що стаття 118 регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами і ніяким чином не стосується предмету спору.

Стаття 122 ЗК визначає загальні повноваження, зокрема, сільських рад, щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб і саме Червонослобідська сільська рада має право відповідно до статті 122 ЗК розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,0256га по АДРЕСА_3

Стосовно посилання позивача на порушення статті 158 ЗК при прийнятті оскаржуваного рішення, то суд зазначає, що стаття 158 ЗК визначає органи, що вирішують земельні спори, однак сільська рада, приймаючи оскаржуване рішення № 48-17 від 29.04.2015 діяла виключно як розпорядник земель територіальної громади, а не вирішувала земельний спір у порядку статті 158 ЗК.

Дане рішення Червонослобідської сільської ради № 48-17 від 29.04.2015 є частиною процедури приватизації земельної ділянки ОСОБА_3, а не вирішенням земельного спору в порядку статті 158 ЗК.

Суд наголошує, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей у порядку цивільного судочинства України.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на статтю 198 ЗК, оскільки дана стаття стосується кадастрових зйомок і відноситься до діяльності сертифікованого землевпорядника, а оскільки сільська рада не наділена повноваженнями на здійснення кадастрової зйомки, то при винесені оскаржуваного рішення ніяк статтю 198 ЗК порушити не могла.

Порушення свого права позивач також виводить із статті 116, 121 ЗК як порушення права на приватизацію та статті 141 ЗК припинення права користування земельною ділянкою без належних підстав.

Щодо порушення права на приватизацію, суд зазначає наступне.

Право на приватизацію є у кожного громадянина України і є абсолютним, а оскаржуване рішення сільської ради жодним чином його не порушує.

Посилання позивача, що ОСОБА_3 передано у власність частину землі, яка перебуває у власності позивача, суд вважає недоречним, оскільки це питання яке має бути вирішене в порядку цивільного судочинства.

Щодо порушення права користування вказаною земельною ділянкою в розумінні статті 146 ЗК, то суд зазначає, що відповідно до статей 120, 125, 126 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В матеріалах справи, відсутні докази того, що ОСОБА_1 є власником зазначеної земельної ділянки, має право постійного користування чи право оренди земельної ділянки, а отже відсутнє порушення права користування зазначеною земельною ділянкою.

Насамкінець суд зазначає, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами". Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося.

Підписання акта погодження меж і, як наслідок, рішення ради про затвердження протоколу узгоджувальної комісії по обстеженню земельної ділянки, самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Таким чином, в даному випадку суд вважає, що оскаржуваним рішенням права позивача на приватизацію земельної ділянки не порушені.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (19604, АДРЕСА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2);

2) відповідач - Червонослобідська сільська рада (19604, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Чапаєва, 2/1, ідентифікаційний код 26323717);

3) третя особа - ОСОБА_10 (19604, АДРЕСА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3);

4) третя особа - ОСОБА_8 (19604, АДРЕСА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4);

5) третя особа - ОСОБА_3 (19604, АДРЕСА_6 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 14.09.2018.

Суддя В.О. Гаврилюк