Справа № 520/3471/18
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3471/18
Провадження № 2-а/520/324/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Шевчук В.О.,

за участю представника позивача:

ОСОБА_2, довіреність в матеріалах справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_3

до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2018року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕАА №313374 від 04 березня 2018року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором Хлєвним Володимиром Олександровичем, у вигляді штрафу в розмірі 425грн., а провадження по адміністративній справі у відношенні нього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він на власному автомобілі Merсedes-Benz C180, номерний знак НОМЕР_1, рухався по вулиці Рішельєвській у міста Одесі. Його наздогнав автомобіль патрульної поліції, подаючи сигнал зупинитися, після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що він нібито проїхав на жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. 8.10 Правил дорожнього руху проїзд на заборонений сигнал, у звязку з чим, співробітник поліції склав постанову серії ЕАА №313374 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 гривен.

Зі складеною відносно нього постановою позивач не згоден, оскільки, на його думку, постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а дії вчинені інспектором УПП протиправними і незаконними, а тому вказана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Так, позивач зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення та складення постанови відбувались інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, інтенсивності руху, доказів правопорушення не надано, свідків не допитано, відеозапис із фіксуванням адміністративного правопорушення відсутній.

Під час керування автомобілем, як вказує позивач, ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху України.

Так, позивач зазначає, що у момент перемикання сигналу світлофора із зеленого на жовтий, він знаходився приблизно в 5 метрах від межі перехрестя і рухався зі швидкістю 40км/год., дозволеної для населеного пункту, при екстреному гальмуванні гальмівний шлях перевищив би вказану відстань і це могло привести до зіткнення з автомобілем, який рухався ззаду, у звязку з чим, на думку позивача, згідно п. 8.11 ПДР, в даній ситуації він мав право продовжувати рух.

Таким чином, позивач вважає свої дії не просто правомірними, а єдино відповідними вимогам ПДР в даній дорожньо-транспортній ситуації.

Також позивач вказує, що форма постанови, яка оскаржується, не відповідає формі, затвердженій Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, а бланк постанови не відповідає технічному опису бланка постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому цією ж Інструкцією.

Позивач вважає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Хлєвний Володимир Олександрович суттєво порушив його права, не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 30.03.2018року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції м. Одеси про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було залишено без руху.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 06.04.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції м. Одеси про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи.

08.05.2018року представник відповідача надіслав на адресу суду відзив, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.1.5, п.2.3, п.8.10, п.8.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001року, ч.2 ст.122, ст. 251, ч.2 та ч.4, ч.5 ст.258 КУпАП, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС №1395 від 07.11.2015року.

Представник відповідача зазначає про те, що позивач помилково вважає перетинання перехрестя на жовтий сигнал світлофору, у звязку із неможливістю здійснити зупинку без екстреного гальмування, забезпеченням безпечних умов дорожнього руху, оскільки водієм повинна була бути вибрана така швидкість руху, щоб мати змогу у населеному пункті перед пішохідним переходом здійснити зупинку без створення потенційної загрози не тільки для пішоходів і пасажирів транспортного засобу, і й для самого водія.

Режим роботи світлофору, встановленому на перехресті вул. Рішельєвської з вул. Пантелеймонівської, в місці вчинення правопорушення, працює в наступному режимі: після зеленого сигналу, дозволяючого рух по вул. Рішельєвській, вмикається зелений миготливий сигнал, який згідно ПДР, інформує водіїв про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Час вмикання зеленого миготливого сигналу близько 4 секунд. Цього часу достатньо, для того, щоб водії знизили швидкість та зупинились при вмиканні жовтого сигналу, не вдаючись до екстреного гальмування (режим роботи світлофору підтверджується відеозаписом, що додається).

Представник відповідача вказує, що позивач не заперечує проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору, при цьому, обґрунтованих доводів про неможливість відреагувати на миготливий зелений сигнал світлофору, знизити швидкість, та зупинитися на забороняючий сигнал ним не надано.

Отже, на думку представника відповідача, оцінюючи всі встановлені обставини, вбачається, що з боку позивача мало місце порушення п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за що встановлена ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Також представник відповідача зазначає, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин, законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної поліції Національної поліції, які мають спеціальні звання, було надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Окремо, представник відповідача вказує, що згідно п.5 Розділу IV Інструкції №1395, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції, а тому твердження позивача стосовно не відповідності оскаржуваної постанови вимогам вищезазначеної Інструкції не відповідають дійсності.

Представник відповідача вважає, що в обґрунтування власної правової позиції позивачем як на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і під час звернення до суду не було надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджували б відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на викладене, відповідач вважає, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, постанова серії ЕАА №313374 від 04 березня 2018року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством, а доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні та необґрунтовані.

При цьому, до відзиву на позов представником відповідача було надано диск з відеозаписом (режим роботи світлофору).

23.07.2018року від представника позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що відповідачем не надано жодного належного доказу, який би підтверджував наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, встановленого ч.2 ст. 122 КУпАП.

У підготовчому засіданні 23.07.2018року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 12.09.2018року представник позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 12.09.2018року не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 04.03.2018року інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_4 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №313374, якою притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові серії ЕАА №313374 від 04 березня 2018року, інспектором було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 04.03.2018року о 20 годині 42 хвилини, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Merсedes-Benz C180, номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вул. Рішельєвська та вул. Пантелеймонівська на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КпАП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно п. 8.1 Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7. ПДР передбачено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

П. 8.7.3. ПДР передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух;зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.п. 8.10., 8.11. ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "ОСОБА_1 зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 122 КпАП України передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Ст. 222 КпАП України визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, за частинами першою, другою і третьою статті 122.

Ч. 4 ст. 258 КпАП України передбачає, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КпАП України, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, заперечуючи проти позову, відповідач, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав суду відеозапис зафіксованого правопорушення.

З наданого представником відповідача відеозапису вбачається тільки режим роботи світлофору.

Таким чином, суд не має можливості пересвідчитися в тому, чи дійсно ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки Merсedes-Benz C180, номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вул. Рішельєвська та вул. Пантелеймонівська, на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КпАП України.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно до положень частини 6 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не підтверджені посилання, зазначені у відзиві на позов, не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у звязку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, постанова серії ЕАА №313374 від 04 березня 2018року, винесена інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425,00грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

У звязку з перебуванням судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. у відрядженні, повний текст рішення складено 19.09.2018року.

Керуючись ст.ст. 77, 241-246, 160 - 163, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА №313374 від 04 березня 2018року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425,00грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 19.09.2018року.

Суддя Петренко В. С.