Справа № 809/582/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 рокуЛьвів№876/5229/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі №809/582/18 (винесене головуючим суддею Шумей М.В. у м. Івано-Франківську) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови розгляду звернення позивача від 19.02.2018; зобов'язати відповідача об'єктивно та всебічно перевірити звернення ОСОБА_1 від 19.02.2018 та надати вмотивовану відповідь відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Зокрема суть доводів апелянта зводиться до того, що судом першої інстанції не повно дослідив фактичні обставини справи, не надав принципової та об'єктивної оцінки позовній заяві та доказам у справі які незаперечно підтверджували протиправні дії та бездіяльність відповідача під час здійснення ним своїх повноважень. Позивач вважає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до даних правовідносин Закон України «Про звернення громадян», а натомість суд безпідставно посилається на норми кримінально - процесуального законодавства України. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. 19.02.2018 позивач звернувся із письмовим зверненням до заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича в якому просив: вказати конкретно кількість викликів за період з 01.09.2017 по 19.02.2018 до СВ Рогатинського відділення Тисменицького відділу поліції, відповідно до яких за участю позивача проводилися слідчі дії - відбирання пояснення, складання протоколу допиту свідка, потерпілого і т.п. Вказати дати проведення допиту, так як інколи допит проводився в один день по кількох справах в якості свідка так і потерпілого; окремо вказати, скільки разів допитувався позивач, як свідок та скільки разів допитувався як потерпілий за період з 01.09.2017 по 19.02.2018; роз'яснити з посиланням на законодавство механізм повернення понесених позивачем з власного рахунку транспортних витрат та (витрат на харчування) добових, пов'язаних з викликом позивача як потерпілого та свідка до органу досудового розслідування; просив конкретно письмово роз'яснити, куди позивачу звернутися із тим, щоб повернути понесені ним з власного рахунку транспортні витрати, а також добові, пов'язані з викликами в якості свідка та потерпілого до Рогатинського відділення поліції; роз'яснити механізм компенсації за відрив від звичайних занять, пов'язаний з викликами позивача в якості свідка та потерпілого до Рогатинського відділення поліції.

12.03.2018 листом позивач отримав відповідь від 05.03.2018 №2156/108/49/01-2018 Заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича, яка мотивована не відповідністю вимогам Закону України «Про звернення громадян» та не підлягає до розгляду.

Позивач з даною відповіддю не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його права та інтереси.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що порядок отримання будь-яких відомостей, здобутих в ході досудового розслідування визначено спеціальним законодавством, тобто кримінально-процесуальним законодавством, а саме статтями 56, 57, 221 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно статті 12 Закону України «Про звернення громадян», дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції» та «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 статті 56 КПК України визначено, що права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Згідно пунктів 4, 5 частини 2 статті 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі, та отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 221 КПК України слідчий, прокурор зобов'язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Згідно до частини 2 статті 221 КПК України під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 8 цього ж Закону таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту про надання публічної інформації у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що звернення позивача не є зверненням у розумінні статті 3 Закону України «Про звернення громадян», де чітко визначено види звернень громадян та дано їм відповідне законодавче тлумачення, таке не підлягає розгляду відповідно до вказаного Закону, а отримання запитуваних позивачем відомостей визначено спеціальним законодавством, тобто кримінально-процесуальним законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі №809/582/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
М. В. Костів