Справа № 761/31554/17
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/177/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

представника позивача Павлюка М.В.,

представника відповідача Лисак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України про оскарження рішення Київського міського військового комісаріату, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 2), відповідно до вимог якого просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у оформленні та призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії; зобов`язати Київський міський військовий комісаріат надати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав інвалідність ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, який отримав інвалідність 2 групи внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, в порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2013 року № 975 в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачами відмовлено позивачу в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності від поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із участю в бойових діях на території інших держав.

Ухвалою суду від 11.09. 2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

27.09.2017 року представником відповідача Міністерства оборони України було подано заяву про відвід судді.

Представником Міністерства оборони України 02.10.2017 року у запереченнях на позовну заяву зазначено, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що він проходив військову службу в ЗСУ або був військовослужбовцем іншого утвореного відповідно дозаконів України військового формування та правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та інформації України. Крім того, позивачем не надано документів, які б свідчили, що Збройні Сили України є правонаступником ЗС СРСР, а також Прикордонних військ КДБ СРСР. Витягом з протоколу від 27.06.2008 року № 495 засідання Центральної ВЛК зі встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтвМіністерства оборони України підтверджується, що травма позивача пов`язана з виконанням обов0язків військової служби. Так, представник відповідача зазначив, що після звільнення з військової служби позивач не проходив в Україні військової служби, а ЗУ "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанова № 975 не передбачено виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю вйськовослужбовцям інших країн. Представник відповідача зазначив про відсутність підстав для задоволення позову у відповідності до Законів України, оскільки на позивача не розповсюджується дія ЗУ "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В доповненнях до заперечень на позов, які надійшли до суду 10.11.2017 року, представник відповідача - Міністерства оборони України зазначив, що повторне встановлення позивачу групи інвалідності у 2014 році не може вважатись підставою для виплати йому відповідної одноразової допомоги, оскільки п.-п. 4, п.2 Порядку № 499 та ч.4 ст. 16-3 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " окремо врегульовано питання встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, проте вказані норми у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки ОСОБА_1 інвалідність встановлено значно пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі строкової служби, внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в перід її проходження, а тому він не має права на таку допомогу.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 10 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою суду від 29.01.2018 року провадження у справі № 761/31554/17 зупинено до вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою суду від 01.02.2018 року заяву представника Міністерства оборони України - Лисак Л.В. про відвід судді Рибака М.А. у справі № 761/31554/17 за ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про оскарження рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення.

01 лютого 2018 року справу передано для продовження розгляду судді Рибаку М.А.

Ухвалою суду від 01.02.2018 року справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання на 06.06.2018 року на 14.30 год.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в порядку српощеного позовного провадження.

15.06.2018 представником Міністерства оборони України було подано через канцелярію суду доповнення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

30.08.2018 року до суду від представника відповідача - Київського міськго військового комісаріату надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоовленні позову та зазначив, що законних підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги не має.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у лавах Радянської Армії 31.10.1983 року по 18.12.1985 року. Приймав участь в бойових діях (Афганістан) з 08.06.1984 року по 18.12.1985 року, відповідно до довідки Дарницького районного в м.Києві військового комісаріату №148 від 03.6.2008 року. Вказана довідка видана на підставі військового квитка НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №495 від 27.06.2008 підтверджено наявність захворювань, які стали наслідком: стійкі залишкові явища перенесеної закритої черепно-мозкової травми (1985 рік - контузія головного мозку/ з астено-вегетативними та мнестичними порушеннями), що підтверджено актом судово-медичного дослідження №18 від 05.06.2008 міського бюро судово-медичної експертизи м.Києва та медичними документами вказані захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до довідки МСЕК серія КА-2 № 013456 від 11.08.2009 року позивачу було присвоєно ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, отриманими в результаті виконання інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до довідки МСЕК серія КА-2 № 013346 від 14.07.2010 року позивачу було присвоєно ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, отриманими в результаті виконання інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до довідки МСЕК серія ААА№ 788771 від 22.08.2012 року позивачу було присвоєно ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, отриманими в результаті виконання обов`язків війської служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до довідки МСЕК серія АВ№ 0071959 від 26.02.2014 року позивачу було присвоєно ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, отриманими в результаті виконання обов`язків війської служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до довідки МСЕК серія АВ№ 0447219 від 25.02.2016року позивачу було присвоєно ІІ групу інвалідності довічно у зв`язку з пораненням, контузією, отриманими в результаті виконанняобов`язків війської служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався із заявами до військових комісаріатів, Міністра оборони України щодо прийняття рішення про нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, котра стала наслідком виконання позивачем обов`язків військової служби.

Листом №всз/769 від 03.05.2018 ТВО військового комісара Київського міського військового комісаріату Кожуховським В.Р. повідомлено позивача, що на нього не розповсюджується дія ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок призначення і виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працезданості без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або первірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", який затверджено постановою КМУ № 975 від 15.12.2013 року, оскільки первинно інвалідність було призначено ОСОБА_1 29.07.2009 року. Дата підвищення групи не може вважатисб днем встановлення інвалідності.

Так, спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІ групи.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.

У п. 11 Порядку № 975 визначено, що вiйськовослужбовець, вiйськовозобов`язаний та резервiст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разi настання iнвалiдностi чи втрати працездатностi без встановлення йому iнвалiдностi, подає уповноваженому органу такi документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням iнвалiдностi чи часткової втрати працездатностi без встановлення iнвалiдностi; довiдку медико-соцiальної експертної комiсiї про встановлення групи iнвалiдностi або вiдсотка втрати працездатностi iз зазначенням причинного зв`язку iнвалiдностi чи втрати працездатностi.

До заяви додаються копiї: постанови вiдповiдної вiйськово-лiкарської комiсiї щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузiї, травми або калiцтва), захворювання; документа, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є наслiдком вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження; сторiнок паспорта з даними про прiзвище, iм`я та по батьковi i мiсце реєстрацiї; документа, що засвiдчує реєстрацiю фiзичної особи у Державному реєстрi фiзичних осiб - платникiв податкiв, виданого органом доходiв i зборiв (для фiзичної особи, яка через свої релiгiйнi переконання вiдмовляється вiд прийняття реєстрацiйного номера облiкової картки платника податкiв, офiцiйно повiдомила про це вiдповiдний орган доходiв i зборiв та має вiдмiтку в паспортi громадянина України, - копiю сторiнки паспорта з такою НОМЕР_2 ).

Згідно з п. 12 Постанови № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Абзацом 9 пункту 1 Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що питання соціального захисту військовослужбовці прикордонних військ колишнього СРСР прирівняні до питань військовослужбовців Збройних Сил України.

При цьому, право особи на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, виникає з дня встановлення інвалідності, що визначається датою, вказаною в довідці МСЕК, і обов`язок щодо забезпечення його реалізації шляхом прийняття відповідного рішення покладено на Міністерство оборони України.

Водночас, порядок отримання особою зазначеної допомоги та її розмір регламентуються законодавством, чинним на момент виникнення в неї такого права.

Наведена правова позиція щодо дії закону в часі викладена в рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99, у п. 2 якого зазначено, що до подій, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

Як вбачається з матеріалів справи листом №всз/769 від 03.05.2017 ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 повідомлено позивача, що на нього не розповсюджується дія ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975, а отже підстав для призначення та виплати одноразвоої грошової допомоги не має.

При цьому, суд вважає, вказану відмову необгрунтованою, оскільки інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, була встановлена позивачу 26.02.2014 року, то саме з цієї дати він набув право на отримання одноразової грошової допомоги у порядку та розмірі, визначеному законодавством, чинним станом на вказану дату, тобто ст.ст. 16, 16-2 Закону № 2011-ХІІ та Порядком № 975, якими передбачено її 200-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб і обов`язок щодо забезпечення реалізації зазначеного права позивача покладено на Міністерство оборони України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в спірних правовідносинах Київський міський військовий комісаріат діяв протиправно, оскільки не мав права приймати рішення про відсутність підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а повинен був лише здійснити дії щодо підготовки поданих позивачем документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги, з подальшою передачею їх до Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

В даному випадку прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є компетенцією комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України.

Зважаючи, що рішення комісією Міністерства оборони України приймається за результатом розгляду документів заявника, а такі документи позивача, як вбачається з матеріалів справи, скеровані до ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає необхідним зобов`язати Київський міський військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів документи для розгляду питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України №975.

В даному випадку слід зазначити, що Міністерство оборони України як головний розпорядник коштів має розглядати та відповідно до унормованого порядку прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 - кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.04.2005 «Афанасьєв проти України» вказав, що спосіб захисту, що вимагається статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - повинен бути «ефективним» як у законі так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку суд приходить до висновку, що відповідачем 2 не доведено правомірності своєї бездіяльності, неприйняття рішення та не виплати позивачу одноразової допомоги.

Разом з тим, враховуючи, що позивач не звертався до Міністерства оборони України щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги та рішення, передбаченого законом, цей суб`єкт ще не ухвалював, а тому позовна вимога щодо зобов`язання відповідача 1 призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є передчасною і такою, що не відповідає засадам і завданню адміністративного судочинства, сенс якого насамперед полягає у здійсненні судового контролю за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

Враховуючи наведене та виходячи з положень частини 2 статті 9 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом, зокрема, визнання протиправною бездіяльності відповідача 2, яка полягає у не вчиненні дій та неприйнятті рішень щодо призначенні та виплати позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язання відповідача 2 надати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав інвалідність ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ст. ст.241-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ РІШЕННЯ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України про оскарження рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у оформленні та призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Київський міський військовий комісаріат надати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав інвалідність ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3

Київський міський військовий комісаріат: АДРЕСА_2 ,

Міністерство оборони України: 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6,

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено 18.09.2018 року.