Справа № 826/2148/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 вересня 2018 року справа №826/2148/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (далі по тексту - відповідач, нотаріус Кобелєва А.М.)
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Кей-Колект")
про1) визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року №33282879 щодо скасування (припинення) арешту на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1; 2) відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження №3209871; 3) визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року №33283991 щодо державної реєстрації (виникнення) іпотеки на нерухоме майно - квартири за реєстраційним номером: 00, що розташована в АДРЕСА_1; 2) виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку №18414369
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправними рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року №33282879 та №33283991, виходячи з наступного: рішення про скасування (припинення) арешту на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1 прийнято на підставі рішення суду, яке не містило відмітки про набрання законної сили; рішення щодо державної реєстрації (виникнення) іпотеки на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1 підлягає скасуванню, тому що є припиненим 25 жовтня 2013 року за рішенням державного реєстратора за №11553856.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2148/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав, однак, подав документи реєстраційної справи щодо оскаржуваних реєстраційних дій.

Третя особа подала письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, в яких просила відмовити у позові та вказала про безпідставність тверджень позивача.

В судовому засіданні 19 жовтня 2017 року представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали, представник третьої особи проти позову заперечив; відповідач свого представника до суду не направив, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до рішення нотаріуса Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року, індексний номер: №33282879, припинено обтяження - арешт нерухомого майна згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва №757/21954/13-ц, видана 01 листопада 2013 року, на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення нотаріуса Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року, індексний номер: №33283991, проведено державну реєстрацію іншого речового права, іпотека (виникнення) на квартиру з реєстраційним номером: 00, що розташована в АДРЕСА_1, за ТОВ "Кей-Колект", про що до Державного реєстру права внесено запис за №18414369.

Пункт 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державним реєстратором є також нотаріус.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Водночас частиною першою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З аналізу наведених положень вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації.

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність підстав для проведення державної реєстрації скасування (припинення) арешту на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1 та відновлення інформації про іпотеку.

З матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2007 року між позивачем (позичальник) та АКІБ "УкрСиббанк" (банк) укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 820 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між сторонами укладено договір іпотеки від 23 березня 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку передана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2010 року з стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість в загальній сумі 5 921 049,51 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 листопада 2012 року у справі №2607/13141/12 замінено у виконавчому провадженні, відкритому по виконанню виконавчих листів №2-1434/10, виданих 24 лютого 2011 року Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості в загальній сумі 5 921 049,51 грн., стягувача на ТОВ "Кей Колект".

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року у справі №757/21954/13-ц накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 137,5 кв.м., та заборонено ОСОБА_4 та третім особам відчужувати чи іншим чином розпоряджатись вказаною квартирою, а також здійснювати реєстрацію речових прав та їх обтяжень на вказану квартиру, у томі числі органам Державної реєстраційної служби України та іншим особам, уповноваженим вчиняти такі дії, у зв'язку із чим до Державного реєстру прав внесено запис про обтяження №3209871.

Разом з тим, ухвалою Печерського районного суду міста Києві від 26 жовтня 2016 року у справі №757/21954/13-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року, скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 137,5 кв. м. та заборони ОСОБА_4, та третім особам відчужувати чи іншим чином розпоряджатись вказаною квартирою, а також здійснювати реєстрацію речових прав та їх обтяжень на вказану квартиру, у томі числі органам Державної реєстраційної служби України та іншим особам, уповноваженим вчиняти такі дії, вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року.

Надані відповідачем матеріали реєстраційної справи свідчать, що у зв'язку зі скасуванням заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру, 29 грудня 2016 року ТОВ "Кей Колект" подало до нотаріуса Кобелєвої А.М. заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за результатами чого прийнято оскаржуване рішення від 29 грудня 2016 року, індексний номер: №33282879, та внесено до Державного реєстру прав запис про припинення обтяження (скасовано арешт) на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку із наведеним суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі зокрема рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали Печерського районного суду міста Києві від 26 жовтня 2016 року у справі №757/21954/13-ц) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стаття 319 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Таким чином, ухвала суду, у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, набирає законної з моменту оголошення ухвали апеляційного суду.

При цьому наявність чи відсутність на ухвалі суду відмітки про набрання нею законної сили не впливає на її чинність та порядок набрання законної сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстраційні дії, вчинені на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києві від 26 жовтня 2016 року у справі №757/21954/13-ц, яка набрала законної сили після проголошення ухвали Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року, тобто цією ж датою.

Суд відхиляє посилання позивача на необхідність відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у зв'язку із наявним зареєстрованим обтяженням речових прав на спірну квартиру, оскільки згідно з пунктом 1 частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині скасування рішення відповідача рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року №33282879 і відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження №3209871 нормативно та документально не підтверджуються.

Щодо позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року №33283991 та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку №18414369, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, 25 жовтня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Максименко Л.А. внесено відомості про припинення іпотеки від 23 березня 2007 року, на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, серія та номер: 627/2, виданого 02 жовтня 2013 року.

Разом з тим, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі №757/21954/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних питань від 23 березня 2016 року: визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1, які оформлені: протоколом проведення торгів №1013378/1 від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1; актом про проведення прилюдних торгів складеного на підставі протоколу №1013378/1 від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 04 жовтня 2013 року складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою Адель Рашидівною на підставі протоколу №1013378/1 від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1.; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.; витребувано з володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.; визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1, які оформлені: протоколом проведення торгів №1013378/1 від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1; актом про проведення прилюдних торгів складеного на підставі протоколу №1013378/1 від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 04 жовтня 2013 року складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою Адель Рашидівною на підставі протоколу №1013378/1 від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1.; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Вважаючи, що відпали обставини, які зумовили припинення іпотеки, ТОВ "Кей Колект" подало до нотаріуса Кобелєвої А.М. заяву про державну реєстрацію іпотеки, за наслідками розгляду якої, відповідачем прийнято рішення від 29 грудня 2016 року №33283991 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Як встановлено вище, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 жовтня 2013 року індексний номер 11553856 іпотеку припинено 25 жовтня 2013 року на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, серія та номер: 627/2, виданого 02 жовтня 2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення про державну реєстрація прав та їх обтяжень від 25 жовтня 2013 року індексний номер 7196505.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у справі відсутні докази, які б вказували, що на момент звернення ТОВ "Кей-Колект" із заявою про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про припинення іпотеки.

Посилання позивача на порушення відповідачем черговості розгляду заяв у зв'язку із реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інших заяв не приймаються до уваги, оскільки не підтверджуються будь-якими доказами.

З таких підстав суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року №33283991 та, відповідно, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку №18414369.

Окремо суд вважає за необхідне висловитись щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Позовна заява ОСОБА_1 не містить доводів стосовно виконання/невиконання умов цивільно-правової угоди, а питання про визнання права на предмет іпотеки позивач перед судом не порушує і своїх вимог цими обставинами не обґрунтовує.

Таким чином, у даній справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса Кобелєвої А.М., яка у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №619/2019/17 (провадження №11-10апп18) та від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15 (провадження №11-211апп18).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 (01024, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код не відомий);

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"(04071, м. Київ, вул. Межигірська, 22, ідентифікаційний код 37825968).

Суддя В.А. Кузьменко