Справа № 0340/1615/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1615/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області , відповідач) про визнання дій протиправними щодо зменшення розміру пенсії з 80% до 70% при здійсненні її перерахунку, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснювати її виплату в подальшому, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили звіт про його виконання.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до пункту 2 частини першої, частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (а. с.1).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.12.2010 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Таку пенсію позивач отримував у розмірі 80% від грошового забезпечення (основного та додаткового). Однак з березня 2018 року у зв'язку із змінами сум основного грошового забезпечення, відповідач здійснив перерахунок пенсії, зменшивши її основний розмір з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, та не включив до розрахунку суми додаткових видів грошового забезпечення.

17.04.2018 та 30.07.2018 позивач звертався до відповідача із відповідними заявами про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням встановленого розміру 80% відповідної суми грошового забезпечення та з включенням до розрахунку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Проте, листами від 26.04.2018 №3250/02-60-39 та від 09.08.2018 №977/Б-01 відповідач повідомив, що перерахунок пенсії з урахуванням 70% сум грошового забезпечення здійснено за чинною на даний час редакцією Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач вважає, що таким рішенням відповідача порушено його конституційні права і інтереси на соціальний захист. Вважає, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та видів додаткового грошового забезпечення, яка діяла на момент призначення пенсії, з урахуванням змін в посадових окладах, надбавках, преміях, тощо.

Згідно з частиною четвертою Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені з цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на її перерахунок.

Позивач стверджує, що звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення, яке встановлено нормами вказаного Закону стосується порядку призначення пенсій особам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення та можливе при призначенні пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

На думку позивача, Закон не надає відповідачу жодного права зменшувати розмір вже призначених пенсій щодо відсотків від відповідних сум грошового забезпечення під час їх перерахунку. Відповідач під час перерахунку його пенсії фактично застосував норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які регулюють умови призначення пенсій за вислугу років, тобто пенсій, які отримуються особою вперше.

На час призначення пенсії позивачу частиною другою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що при перерахунку раніше призначених пенсій не може допускатись звуження змісту та обсягу досягнутих громадянами прав, свобод, соціальних гарантій.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов від 29.08.2018 №6895/06-39 позовні вимоги ОСОБА_1 заперечує, вважає їх безпідставним та такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування своєї позиції вказав, що ГУ ПФУ у Волинській області протиправних дій щодо непроведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням 80% грошового забезпечення не вчиняло, оскільки відповідно до чинної редакції статті 13 Закону №2262-XII зі змінами передбаченими Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростанні в Україні» від 27.03.2014 №1166 законодавцем встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Відтак, при перерахунку пенсії позивача ГУ ПФУ у Волинській області керувалося чинними на час перерахунку нормами статті 13 вказаного вище Закону. Ця норма стосується як призначення нових, так і перерахунку раніше призначених пенсій.

З наведених вище підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 01.12.2010.

Як слідує з протоколу про призначення пенсії за пенсійною справою позивача № від 01.12.2010, ОСОБА_1 призначена пенсія у розмірі 80% грошового забезпечення. Грошове забезпечення для обчислення пенсії позивача складалось із посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років 35% грн., а також додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, серед них: надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність 50%; надбавка за особливо важливі завдання 50%; премія 34,45%.

Основний розмір пенсії (80% грошового забезпечення при вислузі 30 років) становив 2939,90 грн.; з врахуванням надбавки за категорію ЧАЕС, утримання непрацездатної дитини віком до 18 років - 3380,30 грн. (а. с. 19).

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача пенсія йому перераховувалась і у 2012, 2013, 2015, 2016 роках. При цьому, основний розмір пенсії - 90% грошового забезпечення, не змінювався.

19.03.2018 за №459 Управлінням МВС України у Волинській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 було видано довідку про розмір грошового забезпечення (станом на січень 2016), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (а. с. 21).

З вказаної довідки вбачається, що розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою - перший заступник начальника відділу - начальник кримінальної міліції Маневицького РВ УМВС, за нормами, чинними на січень 2016, становить 8681,78 грн. Зокрема, посадовий оклад - 3400,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням - підполковник поліції - 2200,00 грн., надбавка за стаж служби 45% - 2520,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15%, премія 0,60% - 51,78 грн. (а. с.21).

Як слідує з матеріалів справи, на підставі вказаної довідки та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018№103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ГУ ПФУ у Волинській області провело перерахунок пенсії позивача з 01.04.2018. При цьому, основний розмір пенсії склав 70% грошового забезпечення у сумі 6077,25 грн. (при вислузі 30 роки), що становить 6191,13 грн. (а. с.20).

Таким чином, судом встановлено, що здійснюючи перерахунок пенсії ОСОБА_1 у квітні 2018 року з 01.04.2018 відповідач обмежив її розмір 70% суми грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.

30.07.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії у належному розмірі, тобто у розмірі 80% грошового забезпечення (а. с.17).

Однак листом від 09.08.2018 №977/Б-01 відповідач повідомив, що зазначений перерахунок його пенсії здійснювався за чинною редакцією Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням нового грошового забезпечення та в розмірі 70%, що є максимальним (а. с.18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2262-ХІІ).

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В дану статтю Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI були внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення. В подальшому Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VІІ від 27 березня 2014 року також внесені зміни до статті 13 Закону №2262-XII та змінено до 70% максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення.

Як встановлено частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року №1166-VІІ зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що при перерахунку розміру пенсії на підставі Закону №2262-ХІІ максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення за нормами чинними на 01.01.2018, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутими ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу розміру пенсії з 80% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.04.2018.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17 (К/9901/849/17).

Як встановлено пунктами 2, 3 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення позивачу розміру пенсії з 80% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01.01.2016 у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, що визначене у довідці від 19.03.2018 за №459, виданої Управлінням МВС України у Волинській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1, оскільки, на думку суду, відповідач не довів, що зменшуючи у процентному відношенні розмір пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Разом з тим, вимога позивача про зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснювати виплату вищезазначеної пенсії у такому розмірі в подальшому, без обмежень кінцевої дати, та в повному обсязі є безпідставною, оскільки суд здійснює захист лише порушеного права особи, а не права, яке може бути порушено в майбутньому, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача, заявлених в порядку статті 382 КАС України, відносно встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначене є правом суду, а не обов'язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, а примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів статті 382 щодо встановлення судового контролю шляхом зобов'язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до вимог статей 139, 244, 246 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн., сплаченого за подання позову немайнового характеру квитанцією від 15.08.2018 №26 (а. с. 2)

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, що визначені у довідці Управління МВС України у Волинській області №459 від 19.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (44601, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Суддя Р.С.Денисюк