Справа № 2240/2916/18
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2916/18
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лісогриновецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лісогриновецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, викладене у листі від 05.01.2018 за №38, яким відмовлено, ОСОБА_1, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 0,27 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради в межах населеного пункту - село Пашківці, Хмельницького району Хмельницької області.

2. Зобов'язати Лісовогринівецьку сільську раду Хмельницького району Хмельницької області прийняти рішення про надання, ОСОБА_1, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 0,27 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради в межах населеного пункту - село Пашківці Хмельницького району Хмельницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач безпідставно відмовив йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не вказавши жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Позивач в судове засідання не прибула, представник позивача подав до суду клопотання про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про слухання справи за його відсутності, в задоволені позову просить відмовити. Крім того, направив суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що проект рішення, за заявою ОСОБА_1, був винесений на розгляд земельної комісії Лісовогринівецької сільської ради та згодом на 32 позачергову сесію Лісовогринівецької сільської ради першого скликання. За результатами поіменного голосування рішення "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у приватну власність" не набрало необхідної кількості голосів, а тому є таким що не вступило в законну силу.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Неприбуття учасників справи у судове засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду справи, тому судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 13.11.2017 позивач звернулась до Лісогриновецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,27 га із земель комунальної власності, з метою подальшої безоплатноїїї передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради в межах населеного пункту - с. Пашківці, Хмельницького району Хмельницької області.

Листом від 05.01.2018 року № 38 Лісогриновецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

У листі зазначається, що заява була розглянута на засіданні постійної комісії Лісовогринівецької сільської ради з питань земельних відносин, природних ресурсів та екології та в подальшому позачерговою XXXII сесією Лісовогринівецької сільської ради від 28.12.2017, але за результатами голосування депутатів сесійного засідання не набрала належної кількості голосів, тому відповідно до чинного законодавства, задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із вказаною відповіддю відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з п. "в" ч. З ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

У відповідності з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Визначаючись щодо наявності підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, суд виходить з наступного.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року в справі № 814/1961/17.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Як видно з матеріалів справи, у заяві від 13.11.2017 позивач просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 0,27 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради в межах населеного пункту - село Пашківці Хмельницького району Хмельницької області.

Частиною 2 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема: несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Пунктом "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За змістом частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У частині 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено два варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою: 1) надати дозвіл; 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Таким чином, суд вважає, що відповідач приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 0,27 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради в межах населеного пункту - село Пашківці Хмельницького району Хмельницької області діяв порушенням чинного законодавства.

В рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень.

В процесі судового розгляду спору, відповідач не довів правомірність дій щодо відмови, викладеної у листі від 05.01.2018 № 38, тому суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З метою належного захисту прав позивача необхідно зобов'язати Лісовогринівецьку сільську раду повторно розглянути звернення позивача та прийняти рішення, передбачене статтею 118 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судовий збір підлягає до повернення позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Лісогриновецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лісогриновецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, викладене у листі від 05.01.2018 за №38, яким відмовлено, ОСОБА_1, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 0,27 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради в межах населеного пункту - село Пашківці, Хмельницького району Хмельницької області.

Зобов'язати Лісовогринівецьку сільську раду Хмельницького району Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 0,27 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лісовогринівецької сільської ради в межах населеного пункту - село Пашківці Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Лісогриновецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області (вул. Центральна, 4,Лісові Гринівці,Хмельницький район, Хмельницька область,31340 , код ЄДРПОУ - 04403717)

Головуючий суддя Г.В. Лабань