Справа № 814/1969/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1969/17

Категорія: 2.1

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову від 04 грудня 2017 року, ухвалену Миколаївським окружним адміністративним судом у складі головуючого-судді Гордієнко Т.О., суддів Мельника О.М., Устинова І.А., повний текст якої складений 11 грудня 2017 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного агентства України з питань державної служби про визнання бездіяльності протиправною, визнання незаконними дій, скасування рішення від 23.08.2017р. №7296/20-71, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного агентства України з питань державної служби, в якому просив:

- визнати бездіяльність, доводи та рішення Голови НАДС ОСОБА_3, зафіксовані у рішенні, оформленому службовим листом від 23.08.2017 № 7296/20-71, такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, не підкріплені доказами, не відповідають фактичним обставинам справа, а тому є незаконними, необґрунтованими та невмотивованими, а тому підлягають скасуванню;

- визнати незаконними дії Голови НАДС ОСОБА_3 під час винесення рішення від 23.08.2017 № 7296/20-71, що призвело до значного перевищення термінів, встановлених ст.20 Закону України «Про звернення громадян»;

- скасувати рішення голови НАДС ОСОБА_3, зафіксоване у службовому листі від 23.08.2017 № 7296/20-71 щодо дотримання Міжрегіональним управлінням законодавства у сфері державної служби та відсутності підстав для повторної перевірки з питань, викладених у скарзі від 19.06.2017р.;

- зобовязати НАДС провести повторну перевірку з питань, викладених у скарзі ОСОБА_2 від 19.06.2017, під час проведення перевірки з питань, викладених у скарзі ОСОБА_2 від 19.06.2017 врахувати запис співбесіди, проведеної 26.05.2017 р.;

- зобовязати вжити заходи для виправлення технічної помилки у зведеній відомості середніх балів та протоколі від 30.05.2017 № 8;

- зобовязати вжити заходів для виконання посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу».

Постановою від 04 грудня 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Миколаївський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повно зясував обставини, які мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Також апелянт посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні постанови у справі не врахував, що відповідач в рамках розгляду звернень громадян може ініціювати проведення службового розслідування, проведення повторної перевірки, а також вжити заходів для виправлення технічної помилки у зведених відомостях щодо результатів тестування. Також апелянт вважає, що, оскільки рішення НАДС є неостаточним, застосування судом принципу res judicata є недоречним. На переконання апелянта Голова НАДС порушив строки розгляду його скарги, оскільки зобовязаний був надати відповідь не пізніше 24.08.2017 року. Зазначив апелянт також і те, що суд першої інстанції не повідомляв його про проведення фіксації судового засідання та назву програмного комплексу яким здійснювалась така фіксація, а також не розглянув його клопотання про виклик свідків та дослідження голосового файлу.

Національне агентство України з питань державної служби надало відзив на апеляційну скаргу, в якому з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, на безпідставність доводів апеляційної скарги, та на дотримання агентством вимог Закону України «Про звернення громадян», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта, представника відповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеною з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 26 травня 2017 року відбувся конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії В головного державного ревізора-інспектора відділу розгляду звернень платників податків управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Миколаївській області, в якому приймав участь ОСОБА_2.

Листом від 31.05.2017 року №К/760/14-29-04-43 Головне управління ДФС у Миколаївській області повідомило ОСОБА_2, що відповідно до п.55 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 25.03.2016 року №246, він не пройшов співбесіду на другому етапі конкурсу (а.с.14).

19 червня 2017 року ОСОБА_2, звернувся до Національного агентства України з питань державної служби із скаргою щодо фактів порушення умов конкурсу на зайняття посад державної служби, в якій просив: провести перевірку викладених доводів та фактів; скасувати результати конкурсу та протоколу засідання конкурсної комісії №8 від 30.05.2017 року; перевірити обставини не оголошення ГУ ДФС України у Миколаївській області повторного конкурсу у порядку, передбаченому ст. 30 Закону України «Про державну службу». В разі призначення на ці посади інших осіб, без проведення конкурсу, вжити заходів в межах своєї компетенції (а.с.36-42).

На підставі наказу від 26.06.2017 року №57/01-05 «Про проведення позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Миколаївській області» в період з 27 червня по 4липня 2017 року посадові особи Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі провели перевірку викладених скаржником доводів та фактів у скарзі від 19.06.2017 року.

Листом від 07.07.2017 року №203/ТО 03-27 Міжрегіональне управління повідомило ОСОБА_2 про результати розгляду скарги та наслідки позапланової виїзної перевірки фактів, викладених в скарзі від 19.06.2017 року, та зазначило, що на підставі проведеної перевірки порушень, які могли би вплинути на результати конкурсу та визначення переможця - не встановлено (а.с.50-57).

24 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Національного агентства України з питань державної служби зі скаргою на рішення Міжрегіонального управління національного агентства України з питань Державної служби в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 07.07.2017 року №203/ТО 03-27, в якій просив: розглянути скаргу на рішення від 07.07.2017 року №203/ТО 03-27 про результати перевірки заяви ОСОБА_2 від 19.06.2017 року; провести повторну перевірку його заяви від 19.06.2017 року; за результатами перевірки скасувати рішення від 07.07.2017 року №203/ТО 03-27, як передчасне, незаконне та таке, що не відповідає фактичним обставинам справи; провести службову перевірку щодо дотримання законодавства посадовими особами Міжрегіонального управління під час перевірки заяви ОСОБА_2 від 19.06.2017 року; за результатами перевірки вжити заходи дисциплінарного характеру; у разі відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 розяснити порядок її оскарження (а.с.58-60).

Листом від 23.08.2017 року №7296/20-17 Національне агентство України з питань державної служби надало відповідь на скаргу позивача, в якій зазначило, що розгляд його скарги від 19.06.2017 року Міжрегіональним управлінням проведений відповідно до законодавства у сфері державної служби та підстав для повторної перевірки з питань, викладених у скарзі, не вбачається (а.с.67-69).

Не погоджуючись з отриманою відповіддю, доводами рішення про результати розгляду скарги, оформленим службовим листом від 23.08.2017 року №7296/20-17, а також зазначаючи про перевищення відповідачем термінів розгляду його скарги, встановлених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про їх оскарження, в якому, серед іншого просив, зобовязати Національне агентство України з питань державної служби провести повторно перевірку з питань, викладених у скарзі від 19.06.2017 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду скарги позивача від 19.06.2017 року відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 вказаного Закону скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 16 Закону передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.28 Закону України «Про державну службу» учасник конкурсу, який не пройшов конкурсний відбір, має право оскаржити рішення конкурсної комісії, зокрема, щодо конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорій Б і В - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду. Скарга на рішення конкурсної комісії подається не пізніше ніж через 10 календарних днів з дня отримання письмового повідомлення про результати конкурсу.

Як правильно встановив суд першої інстанції, не погодившись з результатами конкурсу ОСОБА_2 скористався правом, наданим йому ст. 28 Закону України «Про державну службу» та подав до Національного агентства України з питань державної служби скаргу від 19.06.2017 року, за результатами розгляду якої отримав відповідь від 07.07.2017 року. Не погодившись з отриманою відповіддю позивач в порядку Закону України «Про звернення громадян» звернувся до Національного агентства України з питань державної служби зі скаргою від 24.07.2017 року, в якій, зокрема просив розглянути скаргу від 07.07.2017 року; провести повторну перевірку заяви від 19.06.2017 року; скасувати рішення від 07.07.2017 року №203/ТО 03-27.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки Закон України «Про державну службу», Закон України «Про звернення громадян» та Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затверджений Кабінетом ОСОБА_4 України №246 від 25.03.2016 року не передбачають можливості скасовувати результати розгляду скарги на рішення конкурсної комісії, або повторно проводити перевірку таких скарг, підстави для задоволення наведених вимог відсутні.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про недоречність посилань суду першої інстанції на принцип юридичної визначеності res judicata, оскільки в даному випадку мова йде про рішення конкурсної комісії ГУ ДФС у Миколаївській області, яке оформлене протоколом №8 від 30.05.2017 року, а не рішення Національного агентства України з питань державної служби, як вважає апелянт.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відповідач надав відповідь на скаргу апелянта від 24.07.2017 року в межах 30 денного строку з дня її отримання (а.с. 25-26), а відсутні підстави для визнання незаконними дій щодо перевищення терміну розгляду цієї скарги.

Апеляційний суд зазначає, що лист відповідача від 23.08.2017 № 7296/20-71 є відповіддю за наслідками розгляду відповідного звернення, а не рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, яке може бути визнане нечинним, або може бути скасоване.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта з приводу не розгляду судом першої інстанції його клопотань про виклик свідків, дослідження голосового файлу, оскільки в матеріалах справи відсутня заява (клопотання) яка оформлена, відповідно до вимог ст. 75 КАС України заява (в редакції до 15.12.2018 року). Також матеріали справи не містять належним чином оформленого клопотання про залучення (дослідження) голосового файлу.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень і суд не може підміняти цю процедуру та адміністративного суб'єкта, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

На переконання суду апеляційної інстанції, вимоги позивача про зобовязання НАДС провести повторну перевірку з питань, викладених у скарзі від 19.06.2017 року, зобовязання вжити заходи для виправлення технічної помилки у зведеній відомості середніх балів та протоколі від 30.05.2017 року №8; зобовязання вжити заходи для виконання посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» є втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, а тому не підлягають задоволенню.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що результати проведеного конкурсу, процедура проведення конкурсу не є предметом спору в цій справі.

З приводу зауважень апелянта щодо порядку фіксації судового засідання, апеляційний суд зазначає, що останні згідно з нормами КАС України не є підставою для обовязкового скасування судового рішення.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_4 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-10, 72-77, 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, ст. ст. 327-329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 05 вересня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6