Справа № 208/3924/17(2-а/208/240/17)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2018 року

справа № 208/3924/17(2-а/208/240/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Малиш Н.І.

судді: Баранник Н.П., Щербак А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 березня 2018 року (суддя 1-ї інстанції Похваліта С.М.) у справі № 208/3924/17(2-а/208/240/17) за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" до Кам'янської міської ради про визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, до Кам'янської міської ради про визнання нечинним п.1 рішення від 23 червня 2017р. № 725-17/VII «Про затвердження Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем зокрема у порушення норм податкового законодавства прийнято оскаржене рішення, оскільки вважає, що зміни до будь-якого елементів податків та зборів не можуть вноситись пізніше ні як за 6 місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватись протягом бюджетного року.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 березня 2018р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права росить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема тим, що судом першої інстанції не було застосовано норми законодавства, які регулюють дані правовідносини, не враховано пріоритетність норм ПК України, а отже суд першої інстанції не вірно не прийшов до висновку, що зміни до будь-якого елементів податків та зборів не можуть вноситись пізніше ні як за 6 місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватись протягом бюджетного року. Також позивач надав суду додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні з тих підстав. що рішення відповідача прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник відповідача до суду апеляційної інстанції не з’явився, повідомлений про день та час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ по газопостачанню «Дніпроптеровськгаз» (на даний час Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз") та Дніпродзержинськуою міською радою (на теперішній час Кам’янська міська рада) 24 квітня 2009 року було укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, згідно умовами якого орендодавець на підставі рішення міської ради від 26 лютого 2009 року надав, а орендар прийняв в оренду строком до 26 лютого 2019 року земельну ділянку для розміщення автомобільної газонаповнювальної станції, загальною площею 0,4518 га., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м. Камянське, вул.Колеусівська, 2А (а.с. 23-37).

12.07.2013р. відповідачем було прийнято рішення № 842-38/VI «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Дніпродзержинськ», відповідно до п. 1 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпродзержинськ із застосуванням базової вартості 1кв.м. в розмірі 199,64 грн. та введено її в дію з 01.01.2014 року та Пунктом 2 вказаного рішення установлено коефіцієнт для розрахунку річної орендної плати за земельній ділянки, розпорядниками яких є Дніпродзержинська міська рада на рівні трикратного розміру земельного податку з 01.01.2014 року (а.с. 7-9).

Рішенням Кам’янської міської ради від 24 лютого 2017 року № 621-14/VII «Про внесення змін до рішення міської ради від 12 липня 2013 року № 824-3 8/VI «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Дніпродзержинськ» зі змінами, пункт 2 рішення міської ради 12 липня 2013 року № 842-38/VI «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Дніпродзержинськ» було викладено в іншій редакції (а.с. 10,11).

23 червня 2017 року Кам’янською міською радою прийнято рішення № 725-17/VII «Про затвердження Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста», пунктом 1 якого було затверджено Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста (додаток) (а.с. 12-15).

Позивач посилаючись на те, що зміни до будь-якого елементів податків та зборів не можуть вноситись пізніше ніж як за 6 місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватись протягом бюджетного року, звернувся до суду з позовогм про визнання нечинним п.1 рішення від 23 червня 2017р. № 725-17/VII «Про затвердження Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста».

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову прийшов до висновку, що відповідача при прийнятті рішення 23 червня 2017 року № 725-17/VII «Про затвердження Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста», діяв в межах Конституції України та законів України, які були чинні на час прийняття нею оскаржуваного рішення.

Колегія суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Так, згідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно до пункту 12.3.4. п.12.3 ст.12 Податкового Кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об’єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 20.12.2016 року № 1791 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5. Установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Враховуючи вказані норми, саме до повноважень відповідача належить приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Таким чином, Відповідач у відповідності до норм чинного законодавства прийняв рішення 23 червня 2017 року № 725-17/VII «Про затвердження Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста».

Посилання позивача на недодержання відповідачем при прийнятті оскарженого рішення в частині п. 1 зокрема підпункту 12.4.3 пункту 12.4 ПК України є помилковим.

Додатково слід зазначити, що набрання чинності рішення відповідача від 23 червня 2017 року № 725-17/VII визначено у п. 2, яке позивачем не оскаржено.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 березня 2018 року у справі № 208/3924/17(2-а/208/240/17) за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" до Кам'янської міської ради про визнання нечинним рішення – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2018року.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак