Справа № 826/6720/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2018 року № 826/6720/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (далі - відповідач) за участю третіх осіб - ОСОБА_3 (третя особа-1, ОСОБА_3), ТОВ «Кей-Колект» (далі - третя особа-2), у якій просить суд:

- визнати незаконними та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015085 від 11.12.2015 19:10:58 та індексний номер: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53, щодо реєстрації права власності ТОВ «Кей-Колект» на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2;

- зобов'язати відповідача вилучити записи про реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект» на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 05.12.2016 під час судового розгляду цивільної справи №369/1233/17 їй стало відомо про оскаржувані рішення відповідача. Посилалась на те, що відповідач допустив порушення законодавства при реєстрації права власності на земельну ділянку та житловий будинок за ТОВ «Кей-Колект», а саме: провів реєстраційні дії за відсутності повноважень на реєстрацію майнових прав, відповідно до законодавства, чинного на момент проведення оскаржуваних реєстраційних дій, без перевірки наданих для реєстрації документів (відповідач залишив поза увагою те, що іпотечним договором забезпечено кредитний договір з іншим номером, відмінним від кредитного договору, укладеного третьою особою-1), за відсутності письмової вимоги до боржника про усунення порушень та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, без згоди органів опіки та піклування.

Відповідач на вимогу суду надала копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення. Своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог суду не повідомила.

Третя особа-1 в судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином. Своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог суду не повідомив.

Представник третьої особи-2 проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на правомірність рішень відповідача.

В судовому засіданні 23.11.2017, у зв'язку із неявкою відповідача та третіх осіб, суд на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на дату постановлення ухвали) ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Суд зазначає, що оскільки позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, з тих підстав, що приватний нотаріус не мав повноважень щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, з огляду на те, що реєстрація такого права не була результатом вчинення нотаріальної дії. Тобто дослідженню в даній справі підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса, яка у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, отже, така справа має публічно-правовий характер та належить до підсудності адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №11-211апп18 №826/9928/15.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

04.08.2001 позивач та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 18.11.2013 №369/10031/13ц. Від шлюбу мають трьох дітей 2002, 2004 та 2007 років народження.

Суд встановив, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.12.2003 №6061 ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 17.08.2004.

28.02.2007 третя особа-1 на підставі рішення виконкому Віта-Поштової сільської ради №3-34 набув у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

27.03.2007 ОСОБА_3 (позичальник) уклав із акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту №0, предметом якого є надання кредиту (грошових коштів) в іноземній валюті в сумі 200 000,00 доларів США, строк повернення кредиту - 27.03.2014, процентна ставка 13% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за даним договором передано в заставу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору поруки №104608 від 27.03.2007, укладеного між АКБ «УкрСиббанк» (кредитор) та позивачем (поручитель), поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 (боржник) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 27.03.2007 на суму 200 000,00 дол. США.

На виконання вказаного кредитного договору, 27.03.2007 між третьою особою-1 та АКБ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки №50561, згідно якого іпотекою (житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1) забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.03.2007 та за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.03.2007.

Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Людмилою Анатоліївною та зареєстрований за №576.

В подальшому в іпотечному договорі від 27.03.2007 №50561 виправлено описку, а саме: змінено номер договору про надання споживчого кредиту « 0» на правильний номер « 0» (а.с. 135-136 Т.І).

13.02.2012 між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (фактор) укладено договір факторингу №2, згідно якого клієнт відступив фактору права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

На виконання договору факторингу, 13.02.2012 між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (цедент) та ТОВ «Кей-Колект» (цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно якого були відступлені права вимоги за договором іпотеки від 27.03.2007 №0, укладеним із ОСОБА_3 та договором поруки до договору від 27.03.2007 №0, укладеним із позивачем.

18.07.2014 ТОВ «Кей-Колект» направило ОСОБА_3 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, яким повідомлено, що борг за кредитним договором від 27.03.2007 №0 станом на 01.07.2014 склав 383 737,32 дол. США, у зв'язку із чим ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Вказано про те, що боржник зобов'язаний виконати основне зобов'язання, а також має право письмово повідомити про свій намір купити предмет іпотеки. Попереджено, що відсутність такого повідомлення призведе до втрати права на придбання предмета іпотеки (а.с. 74 Т.ІІ).

11.12.2015 у зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 зобов'язання з повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.03.2007, ТОВ «Кей-Колект» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелевої А.М. із заявою, у якій просило зареєструвати за ним право власності на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 та виключити запис про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатом розгляду даної заяви та доданих до неї документів, відповідач прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2015 №27015448 та №27015085, згідно яких вирішив провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».

На підставі вказаних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідач провів відповідні реєстраційні дії, згідно яких зареєстрував право власності ТОВ «Кей-Колект» на житловий будинок (індексний номер запису: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53) та земельну ділянку (індексний номер запису: 27015085 від 11.12.2015 19:10:58) за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 (а.с. 57, 69 Т.І).

Вважаючи, що вказані рішення відповідача від 11.12.2015 №27015448 та №27015085 порушують права позивача на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їй на праві спільної сумісної власності, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За визначенням статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Абзац другий частини 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах та наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно частин 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що третя особа-2 зобов'язана була надати відповідачу договір про задоволення вимог іпотекодержателя і тільки за наявності такого договору могли бути проведені реєстраційні дії щодо реєстрації за третьою особою-2 права власності на предмет іпотеки, оскільки положеннями частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку», які діяли на момент спірних правовідносин, встановлено, що достатньо відповідного застереження в іпотечному договорі.

Пунктами 2.1.1, 2.1.2 договору іпотеки №50561 від 27.03.2007 встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Отже, в даному випадку, правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є відповідне застереження в іпотечному договорі.

Позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень відповідача посилався також на те, що відповідно до договору іпотеки №50561 від 27.03.2007 іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання договору споживчого кредиту № від 27.03.2007, однак за договором факторингу, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» передано права вимоги за кредитним договором №0 від 27.03.2007. З огляду на зазначене, позивач вважає, що третя особа не мала права звертати стягнення на предмет іпотеки за невиконання боржником кредитного договору №0 від 27.03.2007.

Суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки, як було зазначено вище, в іпотечному договорі від 27.03.2007 №50561 було виправлено описку, а саме: змінено номер договору про надання споживчого кредиту « 0» на правильний номер « 0» (а.с. 135-136 Т.І).

Відповідно до пункту 46 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Позивач наполягав на тому, що письмова вимога про усунення порушень не була направлена ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_3, а надане третьою особою-2 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки не може вважатись письмовою вимогою.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки зі змісту повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 01.07.2014 №733877 вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» вказали боржнику про його обов'язок виконати основне зобов'язання та повідомили про наслідки його невиконання (а.с. 129 Т.І). Таким чином, за своїм змістом дане повідомлення включає вимогу про усунення порушень кредитного договору. Оскільки законодавством не затверджено форму вимоги про усунення порушень, то така вимога складається іпотекодержателем у довільній формі.

Матеріали справи свідчать про те, що повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 01.07.2014 №733877 було направлено третій особі-1 18.07.2014, однак лист повернувся за закінченням строку зберігання (а.с. 126-128 Т.І).

Законодавство не зобов'язує кредитора здійснювати розшук боржника та особисто вручати йому письмову вимогу, у разі, якщо направлена на адресу боржника вимога повернулась без вручення. Таким чином, третя особа-2 виконала свій обов'язок із направлення боржнику письмової вимоги про сплату боргу і на момент проведення реєстраційної дії (11.12.2015) 30-денний строк з моменту направлення вимоги минув.

Разом з тим, згідно із частиною 4 статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Позивач вказала на те, що у житловому будинку, яке є предметом іпотеки, зареєстровані троє малолітніх дітей. При цьому, будь-яких доказів, як б свідчили про дотримання порядку, встановленого нормами Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», відповідач та третя особа-2 суду не надали.

Суд наголошує, що обов'язок нотаріуса перевірити факт відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування відчужуваним нерухомим майном, встановлений на законодавчому рівні.

Відповідно до підпунктів 1.9, 1.10 пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій), з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна не надала доказів перевірки нею факту відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування відчужуваним нерухомим майном, що є порушенням приписів Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки №50561 від 27.03.2007 на підставі якого відповідач здійснював реєстраційні дії, був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Л.А.

Таким чином, відповідно до законодавства, яке діяло на момент здійснення відповідачем оскаржуваних реєстраційних дій, відповідач не мав правових підстав для вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, яке є предметом договору іпотеки №50561 від 27.03.2007, оскільки цей договір посвідчений іншим нотаріусом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення законодавства при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015085 від 11.12.2015 19:10:58 та індексний номер: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53, з огляду на що вказані рішення підлягають скасуванню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача вилучити записи про реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект» на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки законодавством не передбачена процедура вилучення записів про реєстрацію прав власності.

В даному випадку належним способом порушеного права позивача є скасування відповідних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2, 72-77, 90 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015085 від 11.12.2015 19:10:58 щодо реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53 щодо реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на житловий будинок загальною площею 290,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути судові витрати в сумі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) шляхом їх безспірного списання з рахунків приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (адреса: АДРЕСА_2) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов