Справа № 215/2977/16-а(2-а/215/56/17)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 вересня 2018 рокусправа № 215/2977/16-а(2-а/215/56/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С.Ю.

суддів: Чабаненко С.В. Ясенової Т.І.

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 02 березня 2017 року в адміністративній справі № 215/2977/16-а(2-а/215/56/17) за позовом ОСОБА_1 до Держави України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дію та визнання права,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 02 березня 2017 року адміністративний позов повернутий позивачу.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою у цій справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено; апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для подання суду заяви, в якій вказати підстави для поновлення строку та оригіналу документу про сплату судового збору.

Копію ухвали разом з супровідним листом направлено на адресу апелянта.

У зв'язку з тим, що до суду повернувся конверт із поштовим відправленням з відміткою пошти про невручення адресу "за закінченням терміну зберігання", вказана ухвала була повторно направлення апелянту.

Згідно рекомендованого повідомлення ОСОБА_1 отримав ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року - 7 вересня 2018 року.

12.09.2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій він вказує, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2017 року апеляційна скарга повернута відповідачу з підстав не усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 08.05.2017 року, копія вказаної ухвали суду апеляційної інстанції отримано апелянтом 21.10.2017 року, а відтак право на повторне апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції виникло, на думку апелянта, з 21.10.2017 року.

Розглянувши наведені доводи апелянта, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити.

Згідно з ч.3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, 15 грудня 2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ.

Згідно п.13 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Отже, строк апеляційного оскарження на рішення судів першої інстанції, які були ухвалені до 15 грудня 2017 року, обчислюється за нормами КАС України, що діяли до набрання чинності нової редакції Закону.

Відповідно до ч.3 ст.186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія оскаржуваного судового рішення отримана апелянтом 21.04.2017 року, тоді як апеляційна скарга подана до суду першої інстанції засобами поштового зв'язку лише 25.10.2017 року, тобто поза межами процесуальних строків.

Відповідно до ч.8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. При цьому, у випадку повторного подання апеляційної скарги, до неї застосовуються ті ж вимоги, що у випадку первинного оскарження, у тому числі й дотримання строків на подання апеляційної скарги.

Навіть вчасне первинне подання апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених законом.

Крім того, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитись до виконання своїх обов'язків.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2015 року (заява №32053/13) у справі "Устименко проти України" зазначив наступне: "Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, колі він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.»

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.03.2017 року, набрала законної сили 15.09.2017 року (ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2017 року про повернення апеляційної скарги).

Отже, в силу викладених обставин ухвала суду від 02.03.2017 року є остаточним судовим рішенням, а відтак поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, які зазначені апелянтом, призведе до порушення принципу правової визначеності, отже вказані апелянтом підстави про поновлення строку апеляційного оскарження не можуть бути визнані поважними.

Розглянувши доводи апелянта про звільнення від сплати судового збору, викладені ним в заяві на усунення недоліків апеляційної скарги від 12.09.2018 року, суд зазначає.

Як вбачається, позивач посилається на скрутне матеріальне становище, на підтвердження чого надає довідку УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 01.08.2018 року №6376.

Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особи, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист.

Відповідно до статті 8 Закону У країни "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 ст.8 Закону.

Ця норма кореспондується з нормою частини першої статті 133 КАС України.

Єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Отже, на час вирішення питання про відкриття провадження у справі суд має самостійно вирішити питання й про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору за умови існування належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача

Як вже зазначалось, позивачем до суду надано довідку УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 01.08.2018 року № 6346, в якій зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Тернівському УПСЗН м. Кривий Ріг і отримує компенсацію по догляду за івн. І групи з червня 2017 року по лютий 2018 року у розмірі по 27,90 грн.; з березня 2018 року по травень 2018 року у розмірі по 30,57 грн.

Позивач зазначає, що ніякого доходу не отримує про що, на думку позивача, беззаперечно свідчить надана ним довідка №6346 від 01.08.2018 року.

Суд зазначає, що надана заявником довідка не може свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, сукупний дохід родини, тощо).

Апелянтом не надано й документів на підтвердження того, що він є особою з інвалідністю І, ІІ групи чи має статус малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчий від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити на користь скрутного матеріального становища заявника.

Отже, заявником не надано доказів на підтвердження того, що сплата судового збору дійсно є неможливою або існують об'єктивні значні труднощі для його сплати.

Порушуючи питання про запит судом відомостей щодо майнового стану, позивач не зазначає жодної причини, через яку такі відомості та документи не можуть бути подані ним самостійно.

Вказане у своїй сукупності, свідчить про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить також і ст.129 Конституції України та ст.2 КАС України, відповідно до яких однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов'язків, передбачених законами України, у зв'язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 299, 325, 328 КАС України, суд

у х в а л и в:

Підстави, вказані ОСОБА_1 в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження визнати неповажними.

У клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 02 березня 2017 року в адміністративній справі № 215/2977/16-а(2-а/215/56/17) відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30 днів з того ж часу.

Головуючий суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.І. Ясенова