Справа № 9901/728/18
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2018 року

Київ

справа №9901/728/18

адміністративне провадження №П/9901/728/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Анцупової Т.О., Берназюка Я.О., Бившевої Л.І., Коваленко Н.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Журіної О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія) - Погребняка С.П.,

розглянув у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду як суду першої інстанції адміністративний позов до КДКП з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Комісії від 04 липня 2018 року № 297/дп-18 «Про накладення дисциплінарного стягнення щодо прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1» (далі - Спірне рішення). Цим рішенням Комісія визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні дисциплінарного проступку у виді одноразового грубого порушення правил прокурорської етики, передбаченого пунктом 6 частини першої статті Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), і наклала на нього дисциплінарне стягнення у виді заборони строком на один рік на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Приводом для ухвалення КДКП Спірного рішення була дисциплінарна скарга виконувача обов'язків прокурора Полтавської області Легеньковського О.В. про вчинення дисциплінарного проступку прокурором ОСОБА_1

Підставами для подання цієї скарги стали такі фактичні обставини.

З 14 грудня 2015 року ОСОБА_1 обіймає посаду прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області.

Слідче управління Головного управління Національної поліції у Полтавській області (далі - СУ ГУНП у Полтавській області) здійснювало досудове розслідування у межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 14 лютого 2016 року за конкретним номером. Провадження розпочато за ознаками частини третьої статті 28, частини першої статті 2032 Кримінального кодексу України (далі - КК). На теперішній час обвинувачення про скоєння цього злочину розглядається Автозаводським районним судом міста Кременчука.

Згідно з цим кримінальним провадженням фізична особа із встановленим прізвищем обвинувачується в тому, що вона створила організовану групу, організувала та провадила за участю гравців гру в покер із грошовими ставками (далі буде згадуватися як кримінальне провадження за ознаками статті 2032 КК).

03 лютого 2018 року приблизно о 17-ій годині 42 хвилини всередині кафе «Фані Кабані», що знаходиться на вулиці Європейській, 72 у місті Кременчуці, працівники поліції провадили обшук у зв'язку з розслідуванням події кримінального провадження за ознаками статті 2032 КК.

Того самого дня ще до появи працівників поліції з 15-ої години 25 хвилин у приміщенні цього кафе знаходився ОСОБА_1

Під час обшуку працівники поліції вилучили мобільний телефон ОСОБА_1 і викликали працівників патрульної поліції для складення адміністративних протоколів. Інспектор роти № 1 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці (далі - інспектор УПП, УПП) склав адміністративний протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 181 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП). За провину ОСОБА_1 ставилась участь в організованих без дозволу азартних іграх у карти на гроші.

Автозаводський районний суд міста Кременчука постановою від 23 квітня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, розпочате стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного проступку, передбаченого частиною першою статті 181 КпАП, закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 247 цього Кодексу у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Ця постанова набрала законної сили; 26 квітня 2018 року була направлена до КДКП.

У дисциплінарній скарзі її автор зазначив, що під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) у рамках кримінального провадження за ознаками статті 2032 КК було встановлено, що ОСОБА_1 як прокурор усупереч вимогам статті 15 Закону № 1697-VII та статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), хоча достеменно знав про обставини, що можуть свідчити про скоєння кримінального правопорушення (злочину), не відреагував на факти порушення закону, не вніс відповідні відомості до ЄРДР і не розпочав розслідування. Натомість, попри вимоги статті 2 Закону України від 15 травня 2009 року № 1334-VI «Про заборону грального бізнесу в Україні» (далі - Закон № 1334-VI), за приписами якого в державі забороняється гральний бізнес, ОСОБА_1 брав участь в азартних іграх. На підтвердження цих обставин у дисциплінарній скарзі робиться посилання на відеозаписи НСРД, протокол огляду запису, додатки до нього та інші документи, які додані до скарги з дозволу процесуального керівника у кримінальному провадженні.

З погляду виконувача обов'язків прокурора Полтавської області ОСОБА_1 як прокурор порушив вимоги пункту 10 статті 3, пунктів 3, 4 частини четвертої статті 10 Закону № 1697-VII, статті 214 КПК, частини другої статті 11, частини першої статті 16, частини другої статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс).

За насідками розгляду дисциплінарної скарги член КДКП склав висновок від 01 червня 2018 року про наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарних проступків, передбачених пунктом 5 (вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості) і пунктом 6 (систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики) частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, за вчинення яких пропонував накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді заборони строком на один рік на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

КДКП погодилася з міркуваннями члена Комісії і підставами дисциплінарної скарги про неправомірність дій прокурора ОСОБА_1 за описаної вище ситуації, за винятком кваліфікації дій позивача за пунктом 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

Комісія визнала, що ОСОБА_1 як прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області, коли 03 лютого 2018 року в позаробочий час з 15 годин 25 хвилин до 17 годин 36 хвилин перебував в приміщенні кафе «Фані Кабан», знав, що у цьому закладі проводиться азартна гра - покер, яка згідно із статтею 2 Закону № 1334-VI заборонена, але не повідомив про це відповідні правоохоронні органи та брав у ній участь. Ці дії КДКП кваліфікувала як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

Обґрунтовуючи винність ОСОБА_1 у цьому проступку, Комісія послалася на копію протоколу обшуку приміщення кафе «Фані Кабані» від 03 лютого 2018 року з додатками до нього; копію огляду жорсткого диску і додатків до нього із відеозаписами подій, які відбувалися 03 лютого 2018 року всередині кафе «Фані Кабані», копію огляду мобільного телефону позивача, копію протоколу допита як свідка ОСОБА_1, які він дав у кримінальному провадженні за ознаками статті 2032 КК, постанову Автозаводського районного суду міста Кременчука від 23 квітня 2018 року.

У позовній заяві позивач спростовує законність Спірного рішення тим, що воно необґрунтоване, немотивоване, вибіркове, неповне, недостовірне і тому незаконне.

Переконує, що він не вчиняв поставлених йому за провину дій. КДКП знехтувала висновки постанови суду від 23 квітня 2018 року про його невинуватість у скоєнні цих дії. Наголошує, що діяння дисциплінарного проступку за обсягом і суттю подібні до поставлених йому за провину у справі про адміністративне правопорушення, які судовим рішенням не визнані протиправними і такими, що містять ознаки будь-якого проступку. Це рішення має преюдиціальне значення, але КДКП фактично проігнорувала його. Звертає увагу, що документи, які покладені в основу обґрунтування вчинення дисциплінарного проступку не містять будь-якої інформації про його участь в азартній грі або, що в кафе гралася азартна гра покер. З цього висновує, що у нього як у прокурора не було підстав втручатися в події, які відбувалися в кафе, оскільки для цього не було причин.

Вважає, що КДКП не надала значення доказам здобутим під час реалізації НСРД, які не фіксують відомостей про його протиправну поведінку. Немає у справі судових рішень з обвинувальним вироком про скоєння злочину, передбаченого статтею 2032 КК, будь-ким у день і час його перебування в кафе «Фані Кабані».

Не спростовані його пояснення про те, що він знаходився у звичайному громадському закладі, вхід у який був відкритий і вільний. Там він вечеряв й дивився телевізор упродовж не більше ніж півтори години.

У тому, що протокол огляду від 21 лютого 2018 року жорсткого диску індивідуальний номер 710 від 11 грудня 2017 року є копією результатів НСРД, про проведення якого його мали повідомити, але не повідомили, вбачає порушення своїх прав, визначених статтями 8, 21, 24, 32 Конституції України.

Припускає, що КДКП вдається до подвійних стандартів в оцінці дій прокурорів, коли в іншому дисциплінарному провадженні стосовно Генерального прокурора України висновки судового рішення про невинність цього прокурора у вчиненні правопорушення використовує як доказ невинуватості, а щодо нього (ОСОБА_1) застосовує протилежний за значенням підхід. Виокремлює, що у Спірному рішенні КДКП звинувачує його в участі в азартній грі, але не зрозуміло з яких мотивів відкидає постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, які заперечують твердження Комісії.

У відзиві на позовну заяву КДКП наводить мотиви для відмови у задоволенні позовної заяви. Спірне рішення вважає законним. За змістом та порядком ухвалення воно відповідає встановленим законом вимогам, у ньому сформульовано висновок про причетність позивача до правопорушення, наведені обставини його скоєння, мотивація участі позивача в його настанні. Аргументів про те, що Спірне рішення не ґрунтується і не відповідає жодній із правових підстав, зазначених у ньому, немає.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з причин, наведених у відзиві на позов.

Верховний Суд заслухав пояснення сторін, з'ясував обставини справи, перевірив докази, якими сторони обґрунтовували заявлені вимоги і незгоду з ними, і дійшов висновку про таке.

Стаття 123 Конституції України передбачає, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Згідно з пунктами 2, 4, 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності; презумпції невинуватості; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

За пунктами 3, 4 частини четвертої статті 19 цього Закону прокурор зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Відповідно до статей 44, 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється КДКП. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду КДКП дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

За приписами частини третьої статті 46 цього Закону за відсутності підстав, передбачених частиною другою цієї статті (підстави для відмови у відкритті дисциплінарного провадження), член КДКП приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора. Заява за результатами проведеної перевірки доброчесності прокурора, внаслідок якої встановлено вчинення дисциплінарного проступку, є обов'язковою підставою для відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Відповідно до статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні КДКП. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

За частиною четвертою статті 48 цього Закону рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності визначені у статті 43 цього Закону, однією з яких є систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення прокурорської етики (пункт 6 частина перша).

Відповідно до частини першої статті 214 КПК &?я;…&?к; прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. &?ш;…&? ;.

За частинами першою, другою статті 11 Кодексу прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов'язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

Згідно з частиною першою статті 16 Кодексу при виконанні службових обов'язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до частини першої, другої статті 21 цього Кодексу прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Прокурору слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.

За частиною другою статті 31 Кодексу у відносинах з громадянами поза службою працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки.

У статтях 32, 33 цього самого документа передбачено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов'язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Фактичні обставини, які лягли в основу висновків Спірного рішення, ніхто зі сторін не оспорює, але з позиції позивача та заперечення її відповідачем можна виснувати, що кожна зі сторін в основному по-різному трактують фактичні обставини і норми матеріального та процесуального права, застосування яких зумовили ці обставини. Зокрема, ОСОБА_1 не ставить під сумнів того, що 03 лютого 2018 року десь о 15-ій годині 25 хвилин зайшов в приміщення кафе «Фані Кабані» і перебував там до тих пір, поки туди приблизно о 17-ій годині 36 хвилин не зайшли працівники поліції і невдовзі почали обшукувати це приміщення в рамках кримінального провадження за ознаками статті 2032 КК.

Ніхто зі сторін не заперечує й того, що події в кафе «Фані Кабані» таємно протоколювалися під час проведення НСРД із використанням технічних відео - та аудіо засобів фіксації подій, що відбувалися в цьому закладі 03 лютого 2018 року у час, коли там перебував ОСОБА_1 Потім зафіксована інформація на підставі рішення процесуального керівника кримінального провадження була відкрита, оглянута, з неї виготовлені стенограма (дослівний запис) розмов та окремі зображення, створені із запису видимих елементів екрана візуального вихідного пристрою, яким фіксувалися та/чи відтворювалися події, що відбувалися в кафе у той час.

Не має заперечень й проти того, що КДКП під час дисциплінарного провадження досліджувала документи НСРД, виявила ознаки гри в покер, яку ОСОБА_1 в судовому засіданні розцінив як гру у спортивний покер, яка не є азартною, а дозволеною грою.

Було встановлено, що до часу ухвалення Спірного рішення ОСОБА_1 знав, у вчиненні якого дисциплінарного проступку його звинувачують, отримав висновок члена Комісії, мав можливість ознайомитися з формулюванням цього проступку, був поінформований про фактичні підстави цього діяння, подав свої заперечення, одним з аргументів якого було посилання на постанову суду від 23 квітня 2018 року про відсутність у його діях ознак незаконної гри в покер.

Як убачається з витягу з протоколу № 34 від 04 липня 2018 року позивач брав участь на засіданні Комісії, давав пояснення по суті питання, наполягав на своїй правоті, відповідав на запитання членів Комісії, наводив аргументи та судження подібні до тих, що зазначені в позовній заяві. Для прийняття рішення члени КДКП видалялися в окрему кімнату для голосування, за винятком члена Комісії, який готував висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1, після повернення з якої голова Комісії оголосив Спірне рішення.

Мотивуючи це рішення, КДКП послалася на зміст і сутнісне значення документів, що були надані на підтвердження скоєння дисциплінарного проступку. Зважила на результати НСРД, з яких убачається, що упродовж тривалого проміжку часу за приміщенням кафе «Фані Кабані» здійснювався оперативний контроль з використанням технічних засобів відео- та аудіо фіксації, зокрема й тоді, коли в середині цього закладу перебував ОСОБА_1

З копій протоколів обшуку, огляду, інших слідчих дій, зі стенограми та знімків з екрана записувального технічного приладу, які містять характерні висловлювання та позиції (місцезнаходження, пози тіл) фігурантів, що зафіксовані на знімках, пояснень позивача в сукупності з іншими документами, зазначеними в Спірному рішенні, Комісія визначила хронологію й послідовність подій, що відбувалися в кафе, їхню юридичну і фактичну природу, роль і ступінь участі в ній ОСОБА_1, а звідси - визначила, якою позитивною мала бути його поведінка (дії) як прокурора.

У контексті окреслених вище обставин КДКП підсумувала, що прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 тим, що був очевидцем того, як в кафе «Фані Кабані» чиняться протиправні заборонені дії, які за зовнішнім виразом підпадають під ознаки порушення встановленої законом заборони на азартну гру в покер, але як прокурор відповідно до вимог закону і прокурорської етики не запобіг цьому та не вдався до реєстрації цього порушення відповідно до статті 214 КПК, одноразово грубо порушив правила прокурорської етики. Такі дії розцінила як дисциплінарний проступок, кваліфікувала його за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII і з урахуванням характеру самого діяння, відомостей про особу ОСОБА_1 обрала один із видів стягнення, передбачений частиною першою статті 49 цього Закону.

Отож, якщо оцінювати законність Спірного рішення в аспекті вимог закону, які регламентують підстави та порядок притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, то це рішення не містить фактичних чи нормативних підстав для визнання його незаконним. Воно основується на справжніх, реальних обставинах події, які відбувалися у присутності прокурора. Ця подія була проаналізована і з посиланням на закон отримала мотивовану правову оцінку як дисциплінарне правопорушення. Як одноразове грубе порушення прокурорської етики слушно було кваліфіковано з того, що прокурор повинен дотримуватись цих правил, не опинятися і не допускати виникнення ситуації, коли за його присутності коїться правопорушення, у відповідь на яке такий прокурор не вживає відповідних заходів. Цей висновок не видається необґрунтованим, безпідставним, неповним чи суперечливим. Принаймні на тлі зафіксованих у дисциплінарному провадженні обставин не можна визнати, що поведінка прокурора ОСОБА_1 була цілком правомірною.

Обставин, які б доказували протилежне, у цій справі не встановлено.

Доводи позовної заяви ОСОБА_1 не впливають на правильність Спірного рішення.

Норми частини першої статті 181 КпАП місять приписи (веління) утримуватися від вчинення дій, які заборонені цією нормою права, - брати участь в організованих без дозволу азартних іграх (карти, рулетку, «наперсток» та інші) на гроші, речі та інші цінності, а також визначають ознаки складу цього проступку. Автозаводський районний суд міста Кременчука, коли постановою від 23 квітня 2018 року закрив провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, виходив з того, що саме в діях ОСОБА_1 немає всіх ознак складу цього делікту. Водночас рішення суду у цій справі не містить преюдиціальних висновків, які б стосувалися обставин та обстановки події в цілому, яка відбувалася в приміщенні громадського закладу, очевидцем якого був ОСОБА_1

Згідно з абзацом другим частини першої статті 45 Закону № 1697-VII, якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження. Із цих положень можна виснувати, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю складу цього проступку, передбачених КпАП, не завжди означає, що фактичні обставини діяння не містять ознак іншого виду правопорушення взагалі.

Комісія у Спірному рішенні зважила на постанову суду від 23 квітня 2018 року, оцінила її висновки в сукупності з іншими документами і правильно визнала, що постанова суду не робила неможливим ухвалення Спірного рішення.

У взаємозв'язку зі сказаним не можна визнати такими, що вплинули на юридичну природу Спірного рішення покликання позивача на протиправне ставлення йому за провину бездіяльності супроти вимог статті 214 КПК, яка в описаній вище ситуації зобов'язувала його до позитивних дій, оскільки на підставі зібраних документів КДКП мала об'єктивні дані, які за своїм зовнішнім візуальним виразом давали можливість визначити обстановку, в якій перебував ОСОБА_1, і які дії він мав би вчинити відносно баченого.

Посилання на інше дисциплінарне провадження, розпочате за дисциплінарною скаргою слідчого на дії прокурора, який відмовлявся вносити до ЄРДР повідомлення про злочин, на оцінку цих дій судом, який визнав дії прокурора протиправними, а також рішення Комісії про відсутність в оскаржуваних діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, не можна визнати вдалим і доречним насамперед тому, що у тій справі на відміну від обставин цієї справи посадова особа (слідчий), яка виявила правопорушення, відповідно до вимог статті 214 КПК ініціювала його внесення до цього Реєстру, а КДКП досліджувала не пасивність та неетичність дій прокурора, а правомірність і обґрунтованість відмови прокурора внести відомості до ЄРДР.

Щодо подвійних стандартів у підходах до розгляду подібних дисциплінарних проваджень, про які мовиться в позовній заяві, варто зазначити, що позивач не навів таких підходів у своєму зверненні до суду та у поясненнях в судовому засіданні. У заяві лише акцентується увага на тому, що у рішенні № 97дп-18 від 28 лютого 2018 року Комісія позиціонувала себе як орган, який виконує судові функції, але водночас, визнаючи за собою такий статус, як суд нехтує преюдиціальним висновком іншого суду, про що вже згадувалося вище. Такі судження позивача не свідчать про вибірковість дій Комісії.

Практики КДКП, за якої цей орган в інших правовідносинах, подібних до спірних, ухвалив протилежне рішення, у справі не встановлено.

Немає підстав вважати, що КДКП допустила порушення процедури ухвалення Спірного рішення, які б істотно обмежили чи порушили право на захист ОСОБА_1

Не дають приводів для втручання в Спірне рішення й інші зазначені у позовній заяві аргументи, позаяк вони не применшують і не змінюють основних правових питань цього рішення суду.

Питання про розподіл судових витрат, чи звернення рішення до негайно виконання, чи пов'язаних із скасуванням заходів забезпечення позову не потребують вирішення, оскільки для цього немає підстав.

Керуючись статтями 241- 246, 250, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 04 липня 2018 року № 297/дп-18 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 10 вересня 2018 року.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Т.О. Анцупова

Я.О. Берназюк

Л.І. Бившева

Н.В. Коваленко