Справа № 826/16752/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 вересня 2018 року м. Київ№ 826/16752/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доПечерського районного суду міста Києва
провизнання протиправними дій
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Печерського районного суду міста Києва, у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо направлення матеріалів справи №754/7498/15-ц до суду касаційної інстанції для перевірки в касаційному порядку питання щодо розміру суми виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу до вирішення по суті заяви стягувача про видачу дублікату виконавчого документа про поновлення на роботі за судовим рішенням, яке набрало законної сили, залишене в силі судом касаційної інстанції.

В якості підстави позову позивач посилається на те, що законним і справедливим є першочергове вирішення питання щодо видачі дублікату виконавчого листа про поновлення на роботі за судовим рішенням, яке набрало законної сили, залишене в силі судом касаційної інстанції, що випливає також із приписів пункту 3 статті 367 Цивільно-процесуального кодексу України, а потім підлягає розгляду касаційним судом питання щодо розміру суми виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому провадженні.

В судові засіданні представники сторін не прибули, подали клопотання про розгляд справи без уповноважених представників у порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позову заперечив, надавши відзив на позовну заяву, де зазначив, що нормами чинного законодавства передбачено, що судове рішення є обов'язковим до виконання, цивільну справу №757/7498/15-ц направлено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на виконання ухвали та вимоги вищезазначеного суду.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа №826/16752/17 підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказаних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то такий спір не є адміністративним спором у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

В даному випадку, з аналізу змісту позовної заяви та запитів позивача вбачається, що доводи позивача в їх обґрунтування по суті стосуються дій суду та оцінки дій суду при здійсненні правосуддя, направлення матеріалів справи на виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду від 04 липня 2017 року.

В контексті наведеного суд зазначає, що згідно положень статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Рішення суду і відповідно дії чи бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя оскаржуються лише в порядку, визначеному законодавством про судочинство.

Так, рішенням Конституційного суду від 23 травня 2001 року 6-рп/2001 по справі N 1-17/2001 визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів та дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Зі змісту наведених положень вбачається, що рішення суду і відповідно дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язані з визначенням підвідомчості спорів, підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, зверненням рішення до виконання) можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Разом з тим, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиція викладена у пункті 57 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів де, зокрема, до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських судів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку із добросовісним здійсненням ними своїх функцій.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави вважати, що дії або бездіяльність судів та суддів можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. Крім того, заяви та скарги, спрямовані на притягнення судді (суду) як відповідача, не підлягають розгляду в суді, оскільки в законі передбачено інший механізм усунення можливих помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються дій Печерського районного суду міста Києва стосовно розгляду судом його заяви про видачу дублікату виконавчого листа, суд дійшов висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Провадження у справі №826/16752/18 за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання дій неправомірними - закрити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко