Справа № 826/9877/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 вересня 2018 року № 826/9877/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Шаповалової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомМіністерства внутрішніх справ України
до про Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

за участю:

від позивача - Какоркіна З.М.;

від відповідача - Кузьменко О.С.

В С Т А Н О В И В:

Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВС України) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 25.05.2018 № 56292029 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 56292029;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 № 56292029.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі № 822/3300/17 було виконано останнім у добровільному порядку до відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з примусового виконання вказаного судового рішення. Крім того, звернув увагу, що витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. На переконання позивача, оскільки рішення суду ним було виконано раніше, ніж було відкрито виконавче провадження, винесення державним виконавцем постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 № 56292029 порушує інтереси МВС України.

Ухвалою суду від 25.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 826/9877/18 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін.

17.08.2018 представником відповідача Кузьменком О.С. засобами поштового зв'язку було надіслано суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що в межах виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень були понесені витрати виконавчого провадження, пов'язані з роздрукуванням та відправкою документів, тощо в сумі 100,35 грн. Враховуючи положення частини четвертої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено обов'язок виконавця у разі закінчення виконавчого провадження за необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, державним виконавцем 25.05.2018 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56292029. На думку відповідача, вказані обставини свідчать про те, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження діяв в межах повноважень, наданих Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5). Також, у відзиві представник відповідача висловив думку, що вказана справа підлягає розгляду Хмельницьким окружним адміністративним судом, позаяк спірна постанова прийнята у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.04.2018 № 822/3300/17.

Ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 11.09.2018 без виходу до нарадчої кімнати, допущено заміну первинного відповідача - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним - Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У зв'язку з заміною відповідача, судовий розгляд адміністративної справи № 826/9877/18 відкладено на 14.09.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 14.09.2018 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.09.2018 проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, вислухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.04.2018 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.04.2018 № 822/3300/17.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 02.05.2018 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 822/3300/17, виданого 17.04.2018 Хмельницьким окружним адміністративним судом про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України, прийняти рішення щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 у сумі 307625 (триста сім тисяч шістсот двадцять п'ять) грн. 00 коп.

Вказаною постановою було встановлено боржнику - МВС України строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

15.05.2018 відповідачем було отримано лист МВС України від 14.05.2018 № 586, у якому останній повідомив державного виконавця, що на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі № 822/3300/17, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2018, МВС України 21.03.2018 затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3

Листом від 16.05.2018 № 15/2-1730 МВС України зазначало відповідачу, що згідно частини дев'ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні підстави для стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Вказаний лист надійшов на адресу відповідача 24.05.2018.

25.05.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 822/3300/17, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 17.04.2018, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, 25.05.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. винесено постанову, якою стягнуто з боржника - МВС України витрати на проведення виконавчих дій у сумі 100,35 грн.

Вважаючи, що у відповідача не було підстав для прийняття вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону N 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно частини першої статті 5 наведеного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону N 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 21.03.2018 директором ДФОП МВС України ОСОБА_5 було затверджено висновок УМВС України в Хмельницькій області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду віл 14.12.2017 по справі № 822/3300/17 та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2018 по справі № 822/3300/17.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_3 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 307625,00 грн.

Таким чином, МВС України було виконано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2017 по справі № 822/3300/17 до видачі вказаним судом виконавчого листа від 17.04.2018 та прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такого виконавчого документа.

Частиною першою статті 42 Закону N 1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою вказаної статті Закону N 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 42 наведеного Закону витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

З аналізу наведеної норми вбачається, що витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються як за рахунок коштів Державного бюджету України, так і за рахунок коштів виконавчого провадження.

Враховуючи наведене та те, що позивачем було виконано рішення суду добровільно й не тільки до відкриття виконавчого провадження, а й до видачі виконавчого документа, суд дійшов висновку, що витрати виконавчого провадження № 56292029 мають бути здійснені за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, при вирішенні питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови від 25.05.2018 № 56292029 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" органи державної виконавчої служби наділено такими повноваженнями.

На думку суду, самі по собі оспорювані дії не створюють будь-яких правових наслідків для позивача. Правові наслідки для останнього несуть акти індивідуальної дії, у даному випадку, - постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 № 56292029.

Також, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача скасувати вказану постанову з огляду на наступне.

Пунктом 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На переконання суду, ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування акта індивідуальної дії.

Враховуючи наведене у сукупності, суд, з метою захисту прав позивача, дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 № 56292029.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш ИВ:

Адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ідентифікаційний код 00032684) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 № 56292029.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ідентифікаційний код 00032684) 881,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко