Справа № 643/11941/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 643/11941/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Яковенка М.М. , Перцової Т.С.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Ворожбянова А.М., Танчак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 року (повний текст складено 05.06.2018 ркоу, м.Харків, головуючий суддя І інстанції Ференчук О.В.) по справі № 643/11941/17 за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Адміністрації Московського району Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою та екології Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, Харківської міської ради, третя особа Прокуратура Харківської області, про оскарження рішень та дій суб'єктів владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернулася до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (далі - КП «ХТМ»), Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Адміністрації Московського району Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою та екології Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, Харківської міської ради, третя особа Прокуратура Харківської області, в якому просила: (а.с.1-2)

- визнати відсутність компетенцї відповідачів в діях щодо складання акту обстеження від 14.11.2013 року;

- визнати відсутність компетенцї КП «ХТМ» у видачі акту-припису від 13.11.2013 року;

- визнати нечинним та протиправним акт обстеження відповідачів від 14.11.2013 року, яким вирішено неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі;

- визнати нечинним та протиправним акт-припис КП «ХТМ» від 13.11.2013 року, яким вимагається демонтувати об'єкт нерухомості;

- визнати протиправними дії посадових осіб КП «ХТМ» та Харківської міської ради щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» по проспекту АДРЕСА_1.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 року по справі № 643/11941/17 закрито провадження по справі. (а.с.190-192)

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до Харківського окружного адмніітсративного суду за встановленою підсудністю. (а.с.195-196)

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших відповідачів не надійшли, проте це не є перешкодою для розгляду справи.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представники відповідачів проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній на час подання апеляційної скарги) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4є власницею частини нежитлової будівлі літ. «А-1» по проспекту АДРЕСА_1.

13.11.2013 року КП «ХТМ» було винесено акт-припис, яким вимагалося демонтувати об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

14.11.2013 року комісією у складі представників КП "ХТМ", Департаменту контролю Харківської міської ради, Адміністрації Московського району Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою та екології м.Харкова Управління екології та благоустрою Департаменту комунального господарства Харківської міської ради та Юридичного департаменту Харківської міської ради було складено акт обстеження про неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі за адресою: АДРЕСА_1.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача, в першу чергу, спрямовано до відповідача КП «ХТМ», яке згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС Україи) не відповідає ознакам суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд першої інстанції відмітив, що інші позовні вимоги до інших співвідповідачів є похідними від позовних вимог до КП «ХТМ». Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що адміністративний позов було подано та провадження у справі відкрито до набрання чинності норм КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року. В той же час, розгляд справи та прийняття відповідного рішення про закриття провадження по справі судом першої інстанції було здійснено вже після набрання чинності норм КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

За змістом ч.2 ст.2 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч.2 ст.4 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Аналогічні положення закріплено і у нормах КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Положеннями ст.19 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) визначено юрисдикція адміністративних судів. Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Вжитий у вказаних процесуальних нормах термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, КП «ХТМ» є комунальним підприємством, належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та не здійснює владних управлінських функцій, а тому не є суб'єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України.

При цьому, із матеріалів справи слідує, що спірні правовідносин між сторонами виникли з приводу демонтажу об'єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, правомірності включення даного об'єкта нерухомості до відповідного переліку щодо демонтажу та правомірності подальших дій відповідачів на виконання відповідних рішень Харківської міської ради.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 55 та ч. 1 ст.63 Господарського кодексу України, Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин) комунальне підприємство, створене органом місцевого самоврядування, є господарською організацією, учасником господарських відносин, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Отже, позов ОСОБА_4 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки за характером правовідносин і з урахуванням суб'єктного складу сторін цей спір не є публічно-правовим.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України до компетенції судів щодо розгляду в порядку цивільного судочинства справ відносить справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, порушене , як вважає позивач право, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 638/11643/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно із ч.ч.1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 року по справі № 643/11941/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко Т.С. Перцова