Справа № 127/10764/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/10764/18

Головуючий у 1-й інстанції: Вишар І.Ю.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

20 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: Голуба Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу cтаршого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Голуба Богдана Сергійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року (повний текст якого складено 28 серпня 2018 року у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, cтаршого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Голуба Богдана Сергійовича про скасування постанови серії АР № 592587 від 28.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2018 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, cтаршого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Голуба Богдана Сергійовича про скасування постанови серії АР № 592587 від 28.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 в поєднані з табличкою 7.18 в місці позначеному дорожньою розміткою 1.30, на яких дозволено зупинку т/з якими керують водії з інвалідністю, або водії, які перевозять осіб з інвалідністю він не здійснював, так як являється лише пасажиром, а водієм транспортного засобу "Тойота Авенсіс" , д.н.з. НОМЕР_1 є саме ОСОБА_5, який і підвозив як пасажира ОСОБА_6, яка є особою з інвалідністю.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року позов задоволено. Постанову старшого інспектора ВАП УПП у Вінницькій області ДПП Голуба Б.С. серії АР № 592587 від 28.03.2018 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а наявні в матеріалах справи відеозаписи підтверджують ту обставину, що автомобіль, в якому на сидінні водія знаходився позивач, був припаркований з порушенням вимог ПДР України до 11 год. 15 хв. 23.03.2018, а відтак доводи позивача направлені на уникнення відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

20 вересня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому останній заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інший відповідач - управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції повноважного представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 28.03.2018 старшим інспектором ВАП УПП у Вінницькій області ДПП Голубом Б.С. винесено постанову серії АР № 592587 в справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 1020,00 грн. за порушення ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 23.03.2018 о 12 год. 12 хв. в м. Вінниці по вул. Соборній навпроти буд. №42 водій ОСОБА_4 здійснив зупинку транспортного засобу "Тойота Авенсіс" , д.н.з. НОМЕР_1, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 в поєднанні з табличкою 7.18 в місці відповідно позначеному дорожньою розміткою 1.30 на яких дозволено зупинку транспортного засобу, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги ПДР України, а саме розділ 33, 34, за що його притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що та обставина, що саме ОСОБА_4 керував 23.03.2018 транспортним засобом "Тойота Авенсіс" д.н.з. НОМЕР_1 та припаркував його на місці стоянки транспортних засобів для водіїв з інвалідністю, відповідачами у справі не доведена., оскільки свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що керував автомобілем ОСОБА_8, який і припаркував автомобіль, а позивач перебував у ньому як пасажир.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями п. 2.8. Розділу 2 ПДР України визначено, що водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

Відповідно до Розділу 34 ПДР України горизонтальна розмітка має таке значення: 1.30-позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Згідно з п. 7 Розділу 33.7 ПДР України табличка до дорожніх знаків 7.18 "Крім інвалідів" означає, що дія знака не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

За приписами п. 30.3 "ґ" Розділу 30 ПДР України на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки, зокрема, "Водій з інвалідністю" - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 1321, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 1521, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

В матеріалах справи міститься рапорт cтаршого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Голуба Б.С. від 23.03.2018, зі змісту якого слідує, що останнім 23.03.2018 о 12 год. 12 хв. в м. Вінниці по вул. Соборній навпроти буд. №42 було помічено автомобіль "Тойота Авенсіс" , д.н.з. НОМЕР_1, який був припаркований в зоні дії дорожнього знаку 3.34 в поєднанні з табличкою 7.18 в місці відповідно позначеному дорожньою розміткою 1.30 на яких дозволено зупинку транспортного засобу, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. При цьому, на вказаному автомобілі був відсутній розпізнавальний знак "Інвалід", а на водійському сидінні знаходився громадянин, який представився ОСОБА_4, однак документів на підтвердження своєї особи не надав. О 12 год. 18 хв. при перевірці даних при підході до вказаного автомобіля було помічено, що автомобіль з увімкненим двигуном, однак помітивши, що інспектор підходить до автомобіля ОСОБА_4 заглушив двигун. Приймаючи до уваги, ОСОБА_4 намагається уникнути відповідальності за порушення ПДР України, розгляд справи було перенесено на 28.03.2018 на 12.00 до УПП у Вінницькій області за адресою м. Вінниця вул. Ботанічна 24, однак ОСОБА_4 відмовився від отримання запрошення на розгляд справи, що зафіксовано на Бодікамеру.

Факт належного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення 28.03.2018 о 12:00 за адресою м. Вінниця вул. Ботанічна 24, підтверджується як наявними відеозаписами з Бодікамери, так запрошенням, у якому міститься відмітка про відмову ОСОБА_4 його отримати (а.с. 38).

Також з досліджених судом апеляційної інстанції відеозаписів слідує, що позивач дійсно заперечує той факт, що він є водієм транспортного засобу "Тойота Авенсіс" , д.н.з. НОМЕР_1, та вказує на те, що він є лише особою, яка зайшла погрітися в автомобіль і зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 в поєднанні з табличкою 7.18 в місці відповідно позначеному дорожньою розміткою 1.30 на яких дозволено зупинку транспортного засобу, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю він не здійснював, автомобіль був відчинений, хто керував автомобілем і кому він належить не знає.

Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що на наявних у матеріалах справи відеозаписах зафіксовано, що позивач знаходився на водійському сидінні, однак вмотивовано пояснити, чому він знаходився у вказаному транспортному засобі на сидінні водія не зміг, наявність у нього нібито ключів від вказаного автомобіля категорично заперечив, імені водія транспортного засобу, який здійснив зупинку автомобіля "Тойота Авенсіс", д.н.з. НОМЕР_1 на місці, на якому дозволено зупинку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю не називав.

Натомість, на підставі пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, суд першої інстанції прийшов до висновку, що 23.03.2018 близько 12 год. 00 хв. саме ОСОБА_8 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 в поєднанні з табличкою 7.18 в місці відповідно позначеному дорожньою розміткою 1.30, оскільки останній підвозив ОСОБА_7 до торгового центру "Скайпарк" та коли припаркував автомобіль, побачив знайомого ОСОБА_4, якому запропонував підвезти його додому, на що він погодився. Коли ОСОБА_8 супроводжував ОСОБА_7 в торговий центр, то залишив позивачу ключі від автомобіля, щоб він зачекав в ньому та грівся, оскільки на вулиці було холодно. Враховуючи, що ОСОБА_8 перевозив особу з інвалідністю, а саме ОСОБА_7, яка є інвалідом ІІ групи, то він припаркувався не порушуючи ПДР України.

Колегія суддів не погоджується з вказаною позицією суду першої інстанції, оскільки, як встановлено колегією суддів при перегляді відеоматеріалів, при спілкуванні з інспектором позивач не повідомляв обставин, про які розповіли свідки в суді першої інстанції. Більше того, на момент винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_4, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду адміністративного матеріалу, що підтверджується наявними у справі відеозаписами, не надав відповідачу будь-яких пояснень, з посиланням на відповідні докази щодо того, що фактично водієм за вказаних вище обставин був саме ОСОБА_8, тобто жодним чином не реалізував свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, а відтак і відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, не був обізнаний про обставини, на які посилається ОСОБА_4 вже при розгляді справи в суді першої інстанції.

Між тим, для встановлення особи правопорушника відповідачем було витребувано Форму 1, з якої слідує, що ОСОБА_4 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 51), а з наявної у справі копії реєстраційної картки ТЗ слідує, що власником автомобіля "Тойота Авенсіс", д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9, яка також проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що і позивач (а.с. 52) і судом першої інстанції взагалі не надано будь-якої оцінки вказаним доказам по справі та не викликано в якості свідка власника даного транспортного засобу для підтвердження факту передачі права на його керування саме ОСОБА_8

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що в позовній заяві ОСОБА_4 стверджує, що водієм автомобіля "Тойота Авенсіс", д.н.з. НОМЕР_1, який здійснив зупинку на місці, на якому дозволено зупинку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю був ОСОБА_5, повного імені та по батькові якого не зазначено, в той час як свідком у суді першої інстанції виступав ОСОБА_8, і в матеріалах справи відсутні належні докази, які б дали змогу стверджувати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є однією і тією ж особою.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, наявні в матеріалах справи докази не підтверджують тієї обставини, що 23.03.2018 за наведених вище обставин водієм автомобіля "Тойота Авенсіс", д.н.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_8 або ОСОБА_5, на який вказує позивач.

Оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують ту обставину, що автомобіль "Тойота Авенсіс", д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_9 був припаркований в зоні дії знаку 3.34 "Зупинка заборонена" в поєднанні з табличкою 7.18 "Крім інвалідів" і дорожньою розміткою 1.30 та за кермом якої був виявлений саме ОСОБА_4, то сукупність зазначених доказів, на переконання колегії суддів, вказує на те, що доводи позивача стосовно того, що він не був водієм вказаного транспортного засобу направлені виключно на уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП, а відтак постанова серії АР № 592587 від 28.03.2018 винесена правомірно.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу cтаршого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Голуба Богдана Сергійовича задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, cтаршого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Голуба Богдана Сергійовича про скасування постанови серії АР № 592587 від 28.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 вересня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.