Справа № 266/3480/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року справа №266/3480/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Гайдара А.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кравчука Максима Ярославовича на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 06 серпня 2018 року (повне судове рішення складено 06 серпня 2018 року в м. Маріуполі) у справі № 266/3480/18 (суддя в І інстанції Шишилін О.Г.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кравчука Максима Ярославовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кравчука Максима Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.06.2018 цим інспектором винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 058789 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 1020 грн. за порушення ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Відповідно до постанови, він 09.06.2018 о 12 год. 10 хв., у м. Маріуполі по вул. Лінника, буд. 74, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на місці позначеному дорожньою розміткою 1.30 та дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з табличкою 7.17 інвалід, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії, або водії які перевозять інвалідів, чим порушив п. 8.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. Позивач свою провину заперечує, вини не визнає та вважає, що не порушував правил дорожнього руху. Постанова була складена без доказів його провини в скоєнні даного порушення, він дійсно підвозив свою знайому ОСОБА_3, інваліда дитинства. Також правопорушення ПДР зафіксоване на місці зупинки автомобілю, у зв'язку з чим не дано йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Окрім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП, а тому позивач просив визнати незаконними дії відповідача та скасувати постанову ВР № 058789 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 06 серпня 2018 року у справі № 266/3480/18 позов задоволено, внаслідок чого постанову про накладення адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 058789 від 09.06.2018 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 058789 від 09.06.2018 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП України, яке полягло в тому, що 09.06.2018 о 12 год. 10 хв., у м. Маріуполі по вул. Лінника, буд. 74, ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом автомобілем «Ford Mondeo», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, здійснив зупинку на місці позначеному дорожньою розміткою 1.30 та дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з табличкою 7.17 інвалід, чим порушив п. 8.1 ПДР України. Внаслідок цього ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень (а.с. 6).

ОСОБА_6 оскаржив вищенаведену Постанову серії ВР № 058789 у судовому порядку.

Ухвалою суду першої інстанції від 27 липня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 06 серпня 2018 року (а.с. 14).

В супровідному листі від 31 липня 2018 року суд першої інстанції повідомив учасників справи про дату, час та місце судового засідання по даній справі та направив відповідачу в додатках до супровідного листа копію вищевказаної ухвали та копію позову з додатками (а.с. 15). Повідомлення здійснено електронною поштою, що не суперечить вимогам КАС України (а.с. 15 зворот).

Вищенаведений супровідний лист суду першої інстанції від 31 липня 2018 року отриманий Управлінням патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України цього ж дня, 31 липня 2018 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції відповідача по справі на копії супровідного листа, який наданий апелянтом до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою (а.с. 45).

Посилання апелянта на те, що ним не отримано копії позовної заяви та доданих до неї документів, не може бути прийнято колегією суддів до уваги, оскільки апелянтом не надано суду доказів складення ним Акту відсутності додатків при отриманні від суду документів по даній справі.

Крім того, апелянт не заперечує проти того, що ним отримано супровідний лист, в якому суд повідомив учасників справи про дату та час судового засідання - 06 серпня 2018 року об 11:00 год. Тобто, відповідачу була відома дата та час судового засідання.

Разом з цим, лише 08 серпня 2018 року відповідач подає до суду першої інстанції клопотання про направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками, тобто вже після проведеного судового засідання, про що свідчить копія штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с. 31). Докази того, що клопотання було направлено апелянтом засобами поштового зв'язку раніше, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не доведено факт не направлення судом першої інстанції копії позовної заяви разом з додатками, тому доводи апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив його права у наданні відзиву на позову заяву та доказів, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач не був позбавлений права прибути у судове засідання 06 серпня 2018 року, про яке йому було відомо із супровідного листа суду та подати клопотання про надання йому необхідних процесуальних документів, або подати клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскільки апелянт не надав докази неможливість подання ним до суду першої інстанції матеріалів по даній справі, суд враховуючи приписи статті 308 КАС України не приймає до уваги докази апелянта, які були подані ним разом з апеляційною скаргою і які не були досліджені судом першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідачем місцевому суду не було надано будь-яких доказів та фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суду не надано відомостей про залучення свідків при розгляді поліцейським адміністративного провадження, внаслідок якого прийнято постанову, що оскаржується, відсутні пояснення особи яка притягнута до адміністративної відповідальності та відеоматеріали, тому суд першої інстанції, аналізуючи фактичні обставини по справі, дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин законності ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 8.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.5 ст.122 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та не спростовано під час судового розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Надаючи оцінку обставинам справи та переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог на підставі наявних в матеріалах справи документів, а саме: за відсутності наданих відповідачем доказів вчинення позивачем вказаного вище правопорушення, не подання відзиву відповідачем, що суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував як визнання позову відповідно до ч.4 ст. 159 КАС України, тому місцевий суд правильно визнав оскаржувану постанову як необґрунтовану і таку, що слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Отже, спір судом першої інстанції за суттю вимог вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кравчука Максима Ярославовича - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 06 серпня 2018 року у справі № 266/3480/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 18 вересня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Сіваченко

Судді: О.О. Шишов

А.В. Гайдар