Справа № 820/3975/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 р. справа № 820/3975/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: представника позивача - не прибув, представника відповідача - Бабіча Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ ГРУП" (пл. Повстання, буд. 7/8,м. Харків,61001) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними дій та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СДМ ГРУП", звернувсь до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просить суд:

- скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 07.02.2018 року № 762 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ ГРУП";

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області з проведення позапланової документальної невиїзної перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 07.02.2018 року № 762 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ ГРУП".

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказав, що у контролюючого органу не було обґрунтованих та законодавчо визначених підстав для формування спірного наказу, з огляду на те, що ГУ ДФС у Харківській області неправомірно складено запити про надання інформації, які, на думку позивача, не відповідають вимогам закону, наслідком чого є, відповідно, відсутність обов'язку у підприємства надавати відповідь на такий запит. Також, позивач вважає, що спірний наказ на проведення перевірки від 07.02.2018 року № 762 за своїм змістом по предмету є ідентичним наказу № 323 від 18.01.2017 року, неправомірність і безпідставність якого встановлена рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/420/18. З огляду на зазначене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та скасувати спірний наказ.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що на адресу підприємства були направлені обов'язкові до виконання інформаційні запити щодо надання інформації. Однак, підприємством не було надано запитуваних доказів в повному обсязі, що в свою чергу є достатньою підставою для прийняття наказу на проведення позапланової перевірки підприємства. При цьому, контролюючий орган в судовому засіданні пояснив, що в червні 2018 року спірний наказ фактично реалізовано, проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "СДМ ГРУП", результати чого зафіксовані в акті перевірки, на підставі якого прийнято податкове повідомлення - рішення, з огляду на що задоволення позову не призведе до відновлення прав позивача. Приймаючи до уваги вищезазначене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 11.09.2018 року представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В силу приписів п. 4 ст. 78 Податкового кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року по справі № 820/420/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року по справі № 820/420/18 скасовано та ухвалено нове. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ ГРУП" про скасування наказу Головного управління ДФС у Харківській області про проведення позапланової податкової виїзної перевірки № 323 від 18 січня 2018 року ТОВ "СДМ ГРУП" відмовлено.

Так, рішення суду встановлено преюдиційні обставини, які не підлягають доказуванню.

Зокрема, рішенням суду встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області сформовано та направлено на адресу ТОВ "СДМ ГРУП" запит № 5732/10/20-40-14-12-18 від 24.05.2017 року про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ "НВП "Полі-пласт" (податковий номер 40476250) за березень 2017 року, який отримано позивачем 27.06.2017.

19.07.2017 року за вих. № 190717/1ГНИ ТОВ "СДМ ГРУП" надано відповідь на вище зазначений запит про надання інформації та її документально підтверджено на 62 аркушах.

ГУ ДФС у Харківській області направлено запит № 14435/10/20-40-14-12-18 від 22.08.2017 року про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ "Інрекс" (податковий номер 39172383) за січень, лютий 2015 року, ТОВ "Равена Плюс" (податковий номер 39279239) за березень 2015 року, ТОВ "Мдк-Альянс" (податковий номер 39302409) за квітень 2015 року, ТОВ "Поллі-Плюе" (податковий номер 39601479) за червень - вересень 2015 року, ТОВ "Сдм-Групп" (податковий номер 32337105) за жовтень 2015 року, ТОВ "Інтер Холдінг" (податковий номер 3993 4274) за грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року, "ТОВ "Петра Транс Груп" (податковий номер 40171681) за лютий, квітень, травень 2016 року, ТОВ "Тревіс Групп" (податковий номер 40173872) за червень 2016 року, ТОВ "Промоушн Трейд" (податковий номер 40396816) за липень 2016 року, ТОВ "Бізнес Страйк" (податковий номер 40396301) за серпень 2016 року, ТОВ "Крайт Сервіс" (податковий номер 40242029) за жовтень 2016 року, ТОВ "Арлекс" (податковий номер 40882413) за грудень 2016 року, ТОВ "Спецремпідряд" (податковий номер 40981961) за лютий 2017 року, ТОВ "Панда-Инвест" (податковий номер 35292764) за лютий, березень 2017 року, ТОВ "Евантес Компані" (податковий номер 40934089) за березень 2017 року, ТОВ НВП "Полі-Пласт" (податковий номер 40476250) за березень, квітень 2017 року, ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" (податковий номер 41077038) за квітень, травень 2017 року.

20.09.2017 року ТОВ "СДМ ГРУП" отримано запит Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 14435/10/20-40-14-12-18 від 22.08.2017 року.

11.10.2017 року позивачем надано відповідь № 111017 ГНИ на запит про надання інформації та її документально підтверджено на 3142 аркушах.

У зв'язку з ненаданням ТОВ "СДМ ГРУП" у запитуваному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов'язкові письмові запити ГУ ДФС у Харківській області від 24.05.2017 року № 5732/10/20-40-14-12-18 та від 22.08.2017 року № 14435/10/20-40-14-12-18 за фактами, що свідчать про недостовірність визначення даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих платником податків щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками ТОВ "Інрекс" (податковий номер 39172383) за січень, лютий 2015 року, ТОВ "Равена Плюс" (податковий номер 39279239) за березень 2015 року, ТОВ "Мдк-Альянс" (податковий номер 39302409) за квітень 2015 року, ТОВ "Поллі-Плюе" (податковий номер 39601479) за червень - вересень 2015 року, ТОВ "Сдм-Групп" (податковий номер 32337105) за жовтень 2015 року, ТОВ "Інтер Холдінг" (податковий номер 3993 4274) за грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року, "ТОВ "Петра Транс Груп" (податковий номер 40171681) за лютий, квітень, травень 2016 року, ТОВ "Тревіс Групп" (податковий номер 40173872) за червень 2016 року, ТОВ "Промоушн Трейд" (податковий номер 40396816) за липень 2016 року, ТОВ "Бізнес Страйк" (податковий номер 40396301) за серпень 2016 року, ТОВ "Крайт Сервіс" (податковий номер 40242029) за жовтень 2016 року, ТОВ "Арлекс" (податковий номер 40882413) за грудень 2016 року, ТОВ "Спецремпідряд" (податковий номер 40981961) за лютий 2017 року, ТОВ "Панда-Инвест" (податковий номер 35292764) за лютий, березень 2017 року, ТОВ "Евантес Компані" (податковий номер 40934089) за березень 2017 року, ТОВ НВП "Полі-Пласт" (податковий номер 40476250) за березень, квітень 2017 року, ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" (податковий номер 41077038) за квітень, травень 2017 року, з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст.62, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у Харківській області прийнято наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СДМ Груп» від 07.02.2018 року № 762 (а.с. 79-80).

ГУ ДФС у Харківській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст.62, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78, 79 Податкового кодексу України та наказу ГУ МДФС у Харківській області від 07.02.2018 року № 762 сформовано повідомлення від 08.02.2018 року № 50 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СДМ Груп» (а.с. 81).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 Кодексу, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1. статті 75 Кодексу, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Кодексу, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підстави проведення документальних позапланових перевірок закріплені статтею 78 Кодексу.

Так, фактичною підставою для призначення позапланової перевірки є ненадання ТОВ "СДМ ГРУП" в повному обсязі інформації та документів на обов'язкові письмові запити ГУ ДФС у Харківській області від 24.05.2017 року № 5732/10/20-40-14-12-18 та від 22.08.2017 року № 14435/10/20-40-14-12-18 за фактами, що свідчать про недостовірність визначення даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих платником податків щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками згідно переліку за перевіряємий період.

За приписами пункту 78.4. статті 78 Кодексу, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно до п.73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту та печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

З правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Аналогічні положення містить в п. 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245. Так у відповідності до вказаного пункту запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. При цьому, у запиті мають бути обов'язково зазначені: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Отже, вимоги, які висуваються до змісту запиту є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.

Так, суд апеляційної інстанції в рамках адміністративної справи № 820/420/18 зазначив, що запити ГУ ДФС у Харківській області від 24.05.2017 року № 5732/10/20-40-14-12-18 та від 22.08.2017 року № 14435/10/20-40-14-12-18, направлені відповідачем на адресу позивача містили вказівку на фактичну і правову підстави направлення запиту - пункт 73.3, статі 73, підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а також обставини, встановлені за наслідком діяльності інформаційних систем автоматизованого моніторингу. Запити містили опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують.

Таким чином, судовим рішення встановлено, що запити відповідали вищенаведеним вимогам законодавства.

При цьому, суд звертає увагу, що за сформованими письмовими запитами по наданню відповіді та документів відносно фінансово-господарських відносин контрагентів позивача, останнім не було надано запитуваного переліку документів, а саме регістри бухгалтерського обліку до яких перенесено інформацію із первинних документів, регістри бух обліку по коштах, розрахунках і поточних зобов'язань (31, 34, 51, 36, 63); регістри бух обліку по рахунку 28, відомості про виробників придбаних ТМЦ з підтверджуючими сертифікатами якості; відомості щодо умов зберігання ТМЦ, зазначені обставини підтверджуються переліком відповідних додатків до відповідей.

В той же час, в основу оскаржуваного наказу від 07.02.2018 року № 762 про проведення перевірки покладені підстави - не надання позивачем пояснень та документів щодо контрагентів на два письмові запити податкового органу від 24.05.2017 року та від 22.08.2017 року.

За таких обставин на позивача покладався обов'язок щодо надання у повному обсязі інформації та документального підтвердження, про надання якої і складено вищезазначені запити податкового органу, а у податкового органу виникло право на її проведення внаслідок ненадання позивачем таких даних у повному обсязі.

Відповідно до підпункту 16.1.5, підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством, подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті78 Податкового кодексу України підставою для перевірки є отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Суд зазначає, що підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, викладено в новій редакції з урахуванням внесених змін Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", яку доповнено змістом, що надає можливість проведення позапланової перевірки також у разі отримання податкової інформації, яка свідчить про порушення вимог податкового законодавства, при чому суд наголошує, що змістова конструкція цієї норми обумовлює наявність інформації, як така, що допускає порушення, але не обов'язково.

Внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю.

Належною формою реалізації такого обов'язку, є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна.

Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації.

Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.

У випадку, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту у податкового органу існують підстави для її призначення.

Отже, обов'язковою передумовою здійснення документальної перевірки позивача є направлення письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом у відповідності до вимог чинного законодавства належним чином направлено на адресу позивача запити щодо надання інформації, а уповноваженим представником позивача зазначені запити отримано, що не заперечується представником позивача та підтверджується фактом надання відповідей на такі запити.

Суд зазначає, що фактичною підставою для проведення позапланової виїзної перевірки позивача стало ненадання позивачем у повному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов'язкові письмові запиту. Письмові запити щодо необхідності подання пояснень сформовані податкових органом на підставі інформації з інформаційних систем автоматизованого моніторингу.

Відповідно до змісту пунктів 74.2, 74.3 статті 74 Податкового кодексу України, у редакції, що діяла на момент формування запитів, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що податковий орган при направленні запитів про надання інформації діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством.

При цьому, судом не приймається до уваги посилання позивача, як на неправомірність формування запитів контролюючим органом на те, що відображення господарських операцій у податкових деклараціях не є фактом порушення законодавства, оскільки інформаційні запити ГУ ДФСМ у Харківській області від 22.05.2017 року та від 22.08.2017 року сформовані у зв'язку з виявленням недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях ТОВ « СДМ Груп», перевірка чого відноситься до безпосередніх обов'язків ГУ ДФС у Харківській області, як контролюючого органу.

Відповідно до положень пункту 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року, суд зобов'язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше вони не виконують свої зобов'язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.06.2018 року по справі №815/2596/17.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано приписи п.73.3. ст. 73 Податкового кодексу України для надіслання обов'язкових письмових запитів платнику податків від 24.05.2017 року № 5732/10/20-40-14-12-18 та від 22.08.2017 року № 14435/10/20-40-14-12-18, а зміст цих запитів відповідає вимогам п. 73.3 Податкового кодексу України: підписані керівником контролюючого органу, містять перелік запитуваної інформації та документів на її підтвердження та підстави для їх надіслання, а позивачем відповідями на запити не надано в запитуваному обсязі пояснень та їх документального підтвердження.

За таких обставин на позивача покладався обов'язок щодо надання пояснень та повної інформації, про надання якої і складено запити контролюючого органу, а у відповідача виникло право на проведення документальної позапланової перевірки внаслідок надання платником податків запитуваної інформації не в повному обсязі.

Відповідно до статті 81 Податкового кодексу України, у наказі на проведення документальної позапланової перевірки повинно бути зазначено підставу для її проведення із зазначенням відповідного підпункту пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 року по справі №820/3038/17 та постанові від 22.05.2018 року по справі №820/4605/17.

Як вбачається зі змісту спірного наказу № 762 від 07.02.2018 року , останній містить конкретно визначені підстави його формування з посиланням за відповідні норми Податкового кодексу України, містить підпис посадової особи контролюючого органу, дату та номер.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ відповідачем винесено відповідно до положень податкового законодавства, у зв'язку з ненаданням позивачем інформації та її документального підтвердження в повному обсязі на обов'язкові запити контролюючого органу.

Щодо посилань позивача на порушення ГУ ДФС у Харківській області вимог Податкового кодексу України в частині не направлення/не вручення спірного наказу № 762 від 07.02.2018 року, то суд зазначає, що вказані обставини спростовуються копіями корінців рекомендованого поштового відправленням з поштовими відмітками «за закінченням терміну зберігання» та скрінами відправлення через Укрпошту (а.с. 169-171).

Окрім того, як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень представника відповідача, ГУ ДФС у Харківській області копію спірного наказу було повторно направлено на адресу ТОВ «СДМ Груп» засобами поштового зв'язку, що підтверджується скріном відправлення через Укрпошту від 15.03.2018 року та копією корінця рекомендованого поштового відправлення (а.с. 172-173).

Тобто, спірний наказ від 07.02.2018 року № 762 був надісланий відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, поштова кореспонденція не була отримана адресатом з незалежних від податкового органу причин, про що свідчить конверт з позначкою "за закінченням терміну зберігання" та скрін відправлення через Укрпошту (зворотній бік а.с. 173, а.с. 174).

При цьому, суд зазначає, що відповідачем дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо надіслання/вручення актів індивідуальної ді, оскільки у контексті розумінні 42 ПК України, законодавцем передбачено два альтернативних способи повідомлення платника податків про існування актів індивідуальної дії: надіслання документів рекомендованим поштовим відправленням (за місцезнаходженням, податковою адресою) підприємства або вручення особисто.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем направлявся спірний наказ направлявся на адресу ТОВ «СДМ Груп» (м. Харків, м-н Повстання, буд. 7/8), яка зазначена як місцезнаходження юридичної особи згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 50-54).

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що пунктом 81.2 ст. 81 ПК України визначено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом (п. 81.3 ст.81 ПК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України в аналогічних справ, згідно якої, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податковим органом перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Допуск до перевірки нівелює правові наслідки правових порушень, допущених податковим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки. В даному випадку, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, а тому як наказ про призначення перевірки, так і дії податкового органу з проведення такої перевірки вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права позивача.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Між тим, представник відповідача звернув увагу суду, що ТОВ "СДМ Груп" допущено співробітників контролюючого органу до проведення перевірки, а спірний наказ № 762 від 07.02.2018 року уже фактично було реалізовано контролюючим органом шляхом проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "СДМ Груп", за результатом чого сформовано акт від 19.06.2018 року № 2488/40-40-14-12-11/36456683 (а.с. 149-163) та прийнято податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № (а.с. 165).

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах, враховуючи, що перевірка була проведена, що вбачається з наявності відповідного акту про її результати та податкового повідомлення - рішення, предметом розгляду справи у суді має бути лише суть виявлених порушень та оскарження відповідних рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками перевірки. Позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковим під час судового розгляду.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом України в постанові від 15.10.2015 у справі К/800/63711/14.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що "…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.".

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Щодо обґрунтувань позивача про дію мораторію на проведення перевірок суд зазначає, що ст. 6 Закону України від 03.11.2016 1728-VIII «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Кабінету Міністрів України надано повноваження встановлювати перелік органів державного нагляду (контролю), на які не буде поширюватися дія цього Закону.

Постановою КМ України від 18.12.2017 №1104 затверджено перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону №1728-VIII зокрема, віднесено: Державна фіскальна служба та її територіальні органи.

Листом ДФС України «Про виконання органами ДФС контрольних функцій в умовах дії Закону України від 03 листопада 2016 року № 1728-VIII» від 23.02.2018 №5523/7/99-99-14-03-03-17 повідомлено, що Законом України від 03.11.2016 №1728-VIII «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням змін, внесених Законом України від 07.12.2017 «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено певні обмеження на проведення органами державного нагляду (контролю) контрольних заходів у 2017 та у 2018 році. Разом з тим, статтею 6 Закону №1728 встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначений перелік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 №1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»», та включає ДФС та її територіальні органи.»

Суд враховує вищезазначені норми права, однак при цьому зазначає, що оскаржуваний наказ є актом одноразового застосування, актом індивідуальної дії, який розрахований на певне коло осіб, в ньому встановлений чіткий строк для проведення перевірки, в який перевірка ТОВ "СДМ Груп" була проведена, що підтверджується актом перевірки та прийнятим податковим повідомлення-рішенням, отже оскаржуваний наказ № 762 від 07.02.2018 року є вичерпаним, а задоволення позовних вимог про незаконність наказу про проведення перевірки не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки на підставі зазначеного наказу (вчинено дії щодо проведення документальної позапланової перевірки) та оформлення результатів такої перевірки, а тому наказ ГУ ДФС у Харківській області № 762 від 07.02.2018 року не є таким, що порушує права позивача, з урахуванням того, що після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ ГРУП" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування наказу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2018 року.

Суддя Горшкова О.О.