Справа № 130/1930/18
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до сержанта поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови серії НК №821599 по справі про адміністративне правопорушення від 27 липня 2018 року, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому зазначив, що 27 липня 2018 року сержантом поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії НК №821599 за фактом того, що 27 липня 2018 року в 21-00 год в м. Жмеринка по вул. Київська водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ОСОБА_4 держномер 54375 ХМ, здійснив зупинку ближче, ніж 30 м від знаку "Зупинка громадського транспорту", чим скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП. Згідно з цією постановою, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Позивач вважає, що правила дорожнього руху не порушив, оскільки зупинка була вимушена, у нього не горіло світло, без якого він не міг продовжувати рух, оскільки це б призвело до аварійної ситуації. Ці пояснення відповідачем під час винесення постанови враховано не було, не надано можливість викласти їх в письмовій формі та долучити до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Позивач був позбавлений можливості подати свої пояснення та докази по справі. В порушення статті 33 КУпАП відповідач при винесенні постанови не врахував характер правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан та обставини, які обтяжують та пом'якшують відповідальність. Тобто при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським не було оцінено жодного доказу, свідків не встановлено, а тому представник позивача вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП не доведена жодним чином. Крім цього, позивач вказав, що постанова була складена поліцейським на місці, а не в приміщенні органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, в результаті чого ОСОБА_2 був позбавлений можливості скористатися належними йому правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Позивач просив визнати незаконною та скасувати дану постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачу у встановленому законом порядку було надіслано копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Відповідачу було запропоновано в строк до 13 вересня 2018 року надати відзив на позов. У своєму відзиві на позов, який надійшов до суду 4 вересня 2018 року, відповідач зазначив, що згідно з пунктом 15.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 з подальшими змінами, встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови ОСОБА_2 будь-яких заперечень не висловлював щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Крім цього, в позовній заяві ОСОБА_2 не заперечує той факт, що дійсно здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дії дорожного знаку 5.41.1 "пункт зупинки автобуса", яким відповідно до Правил дорожнього руху України позначено початок посадкового майданчика автобуса. Згідно з п.15.9 е Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадкових майданчиків транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення підійшов громадянин ОСОБА_5 та просив прийняти міри відносно водія ОСОБА_2, який зупинився на зупинці громадського транспорту та не давав змоги припаркуватись маршрутному автобусу. Відповідач мав усі законні підстави скласти оскаржувану постанову, розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Відповідно до статті 251 КУпАП орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, на підставі технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису. До відзиву на позов додано фото вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством, то останній просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що його права були порушені тим, що відповідач неправомірно виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

У судовому засіданні установлено, що 27 липня 2018 року сержантом поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №821599 за фактом того, що позивачем було порушено пункт 5.41.1 Правил дорожнього руху, а саме: 27 липня 2018 року о 21-00 год по вул. Київська в м. Жмеринка водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ОСОБА_4 держномер 54375 ХМ, здійснив зупинку ближче, ніж 30 м від знаку "Зупинка громадського транспорту", чим скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП (а.с.4). З копії цієї постанови видно, що до неї жодних документів (доказів, пояснень) не додається, на зворотній стороні постанови містяться роз'яснення права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.4 на звороті).

Відповідно до копії листа в.о. керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , 30 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Жмеринської місцевї прокуратури зі скаргою на неправомірні дії пацівників поліції (а.с.18).

Згідно з копією супровідного листа від 30 липня 2018 року копію оскаржуваної постанови позивачу було надіслано поштою (а.с.19).

Відповідно до копії пояснень ОСОБА_5, 27 липня 2018 року близько 21-00 год останній був свідком того, як ОСОБА_2 здійснив зупинку свого автомобіля ОСОБА_4 держномер 54375 ХМ на зупинці громадського транспорту по вул. Київська в м. Жмеринка, біля КУ "Жмеринська центральна районна лікарня". З автомобіля вийшла жінка та пішла в магазин. В цей час до цього транспортного засобу під'їхав автомобіль патрульної поліції. Представившись, поліцейська вказали водієві ОСОБА_4 держномер 54375 ХМ на порушення ним правил дорожнього руху, а саме на те, що він здійснив зупинку свого транспортного засобу на місці зупинки громадського транспорту та склали на нього постанову про адміністративне правопорушення. Водій ОСОБА_2 відмовився підписувати вказану постанову та отримувати її копію (а.с.25).

Згідно з фото від 27 липня 2018 року о 20-57 год видно, що дійсно автомобіль ОСОБА_4 держномер 54375 ХМ стоїть на зупинці громадського транспорту (а.с.26).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд згідно з положеннями статей 73, 74, 75, 76 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статі 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктами 15.9 е та 15.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 з подальшими змінами, встановлено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до частини другої, четвертої та п'ятої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 2, 4 та 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27 липня 2018 року серії НК №821599 складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, а саме вимогам вищевказаної інструкції. Надане відповідачем фото та письмові пояснення свідка ОСОБА_5 підтверджують винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, судом перевірено та встановлено, що в даному випадку відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі та у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, у спосіб передбачений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Таким чином, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини п'ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд вважає, що судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 6, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, статтями 122, 222, 251, 258, 283 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, пунктами 15.9 е, 15.14 Правил дорожнього руху України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до сержанта поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови серії НК №821599 по справі про адміністративне правопорушення від 27 липня 2018 року відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий К.Шепель