Справа № 0340/1362/18
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1362/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Аванта» до Волинської митниці ДФС про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Аванта» (далі - ТзОВ «Торговий Дім «Аванта») звернулося в суд з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 23.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній справі, у задоволенні клопотання ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» про об'єднання справ в одне провадження відмовлено та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до вимог частини другої статті 257 КАС України.

Ухвалою суду від 15.08.2018 року у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2018 року між ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» та Gouda For Agrikultural Products (Єгипет) було укладено договір купівлі - продажу №191, за умовами якого позивач купує у Gouda For Agrikultural Products (Єгипет) продукцію, асортимент, кількість та інші характеристики якої погоджуються сторонами у специфікаціях, на кожну партію. Також 01.02.2018 року сторони підписали специфікацію №1 від 01.02.2018 року про поставку 24 000 кг. апельсинів загальною вартістю 13 440 дол. США., умови поставки CFR (Одеса), ціна за 1 кг. 0,56 дол. США. На виконання досягнутих домовленостей сторони здійснили поставку товару, на підтвердження чого було оформлено інвойс №34 від 01.02.2018 року та при здійсненні фактичної поставки товару оформлена МД-2 UA205090/2018/012591. Разом з тим, розглянувши документи, інформацію та пояснення надані декларантом, Волинська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості UА 205110/2018/000063/1 від 20.02.2018 року, яким скориговано (піднято) рівень митної вартості за 1 кг. товару до 0,70 дол. США. В результаті коригування митної вартості за незаконним та необґрунтованим рішенням № UА 205110/2018/000063/1 від 20.02.2018 року позивачем 23.05.2018 року було надмірно доплачено митний платіж у сумі 18152,01 грн. податку на додану вартість. Позивач вважає, що у зв'язку з винесенням відповідачем незаконного рішення про коригування митної вартості № UА 205110/2018/000063/1 від 20.02.2018 року ним було сплачено надмірний розмір податку на додану вартість, яка була стягнута з рахунку товариства, тому просив зобов'язати Волинську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» надмірно сплачену суму митних платежів у розмірі 18152,01 грн. та подати його для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала та зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов'язання прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачену суму митних платежів у розмірі 18152,01 грн. та подати його для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області не є належним, оскільки митниця в жодному випадку не ухиляється від підготовки висновку, проте у зв'язку з не набранням законної сили рішенням суду від 30.07.2018 року, яким скасовано рішення про коригування митної вартості товару № UА 205110/2018/000063/1 від 20.02.2018 року, а також відсутністю відповідної заяви позивача про повернення коштів, відповідач не може у відповідності до вимог Податкового та Митного кодексів України, Порядку № 643 підготувати відповідний висновок для повернення коштів. Просила у задоволенні позову відмовити.

13.08.2018 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій зазначив, що 23.05.2018 року відповідачем без письмової заяви позивача або його уповноваженої особи, всупереч вимогам статті 313 Митного кодексу України безпідставно стягнуто кошти у розмірі 18152,01 грн. за митне оформлення в рахунок сплати митного платежу з податку на додану вартість. Оскільки позивач не здійснював внесення грошової застави, а відповідач здійснив безпідставне стягнення з рахунку коштів у розмірі 18152,01 грн., які були призначені на митне оформлення та які не були грошовою заставою, тому вважає, що відповідач порушив порядок стягнення коштів в якості забезпечення грошових зобов'язань з податку на додану вартість, і відповідно кошти мають бути повернуті як безпідставно стягнуті з позивача, у зв'язку з чим виникла підстава змінити предмет позову. Просить зобов'язати Волинську митницю ДФС сформувати та подати до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у м.Києві пакет документів (висновок про повернення) про повернення з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» стягнутої суми коштів у розмірі 18152,01 грн.

16.08.2018 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача на відзив, в якому останній зазначив, що у заяві про зміну предмету позову позивачем було обґрунтовано обставини саме стягнення відповідачем з товариства суми, яка не була грошовою заставою, чим порушено процедуру стягнення коштів в силу вимог норм Митного та Податкового кодексів України. Вважає, що Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року № 1146, не поширюється на випадки стягнення платежів, оскільки дане питання регулюється Митним та Податковим кодексами України. Оскільки факт стягнення з позивача коштів, які не були грошовою заставою, підтверджено належними доказами, тому вважає відзив відповідача з посиланням на обставини не неналежності обраного позивачем способу захисту порушеного права безпідставним та необґрунтованим. Просив позов задовольнити.

27.08.2018 року на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив, в якому зазначила, що подання нової митної декларації № UA205090/2018/012591, завершення по ній всіх митних формальностей і випуск товарів у вільний обіг свідчать про самостійне вчинення декларантом розпорядження авансованими коштами попередньо зарахованими на відповідний казначейський рахунок митниці: в сумі 72608,05 грн. - сплата митних платежів, а в сумі 18152,01 грн. - грошове зобов'язання на 90 днів згідно статті 55 Митного кодексу України. Оскільки протягом 80 днів з моменту митного оформлення позивачем не було надано необхідних документів та не підтверджено заявлену митну вартість товару, тому у відповідності до статті 55 Митного кодексу України зарезервовані кошти як гарантія по коду «55» були перераховані до державного бюджету. Вважає, що вказані вище обставини однозначно спростовують твердження позивача про нездійснення розпорядження внесеним на рахунок митниці коштами та нібито незаконність проведеного перерахунку. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2018 року з метою митного оформлення товару «їстівні плоди цитрусові: апельсини солодкі свіжі, охолоджені, упаковані у 1600 коробок картонних - 24000 кг. Торговельна марка: Gouda. Виробник: Gouda For Agricultural Products, EG» декларантом ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» подано МД № UA205090/2018/012026, згідно з якою митну вартість товару декларантом визначено за ціною договору.

20.02.2018 року Волинською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UА205110/2018/000063/1, відповідно до якого митну вартість вищевказаного товару визначено за резервним методом (скориговано митну вартість за 1 кг. товару з 0,56 дол. США до 0,70 дол. США.) Вказаним рішенням також роз'яснено декларанту право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

З метою випущення у вільний обіг товару 20.02.2018 року декларантом ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» подано нову МД № UA205090/2018/012591, у графі 47 (нарахування платежів) якої зазначив код виду платежу 028 (податок на додану вартість), код способу розрахунку «01» (сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім'я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служи) - 72608,05 грн.; код способу розрахунку «60» (сума податку, що нараховується згідно з митною вартістю, визначеною митним органом) - 90760,06 грн.; код способу розрахунку «55» (різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (у разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу)) - 18152,01 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вказаний товар було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартість товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України (внесення коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів) за МД № UA205090/2018/012591 від 20.02.2018 року.

Разом з тим, не погодившись із прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів від 20.02.2018 року № UА205110/2018/000063/1, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі № 803/942/18 визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 20.02.2018 року № UA205110/2018/000063/1. Вказане рішення станом на день розгляду даної справи не набрало законної сили, оскільки оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

23.05.2018 року з рахунку, відкритого позивачем в органі казначейства на ім'я митного органу, відповідачем було перераховано до Державного бюджету України кошти у розмірі 18152,01 грн. як доплату (гарантію) за МД № UA205090/2018/012591 від 20.02.2018 року. Вказана обставина підтверджується аркушем коригування від 23.05.2018 року митної декларації від 20.02.2018 року UA205090/2018/012591.

Позивач вважаючи, що відповідачем незаконно були перераховані вказані кошти до Державного бюджету України, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною першою статті 24 Митного кодексу України передбачено право кожної особи оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини третьої статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з частиною восьмою статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до частин першої, другої статті 305 розділу X Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов'язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури. Спосіб забезпечення сплати митних платежів обирається власником товарів чи уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Одним із способів забезпечення сплати митних платежів є, зокрема, фінансові гарантії (стаття 306 розділу X Митного кодексу України).

Форми забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією та види фінансових гарантій визначені у статті 309 розділу X Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 309 розділу X Митного кодексу України забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах: 1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); 2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошова застава).

Завершення оформлення митної декларації або документа контролю за переміщенням товарів є підтвердженням прийняття фінансової гарантії як забезпечення виконання зобов'язань перед органами доходів і зборів (частина дев'ята статті 309 розділу X Митного кодексу України).

Частинами четвертою, шостою, восьмою, дев'ятою статті 313 цього кодексу передбачено, що при виконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сплачені кошти підлягають поверненню особі, яка внесла цю заставу, або уповноваженій нею особі не пізніше трьох банківських днів.

Повернення грошової застави може здійснюватися у будь-якому органі доходів і зборів, навіть якщо вона вносилася на рахунок іншого органу доходів і зборів.

За письмовою заявою особи, яка внесла грошову заставу, або уповноваженої нею особи кошти, внесені як грошова застава, можуть бути використані для сплати митних платежів або для забезпечення сплати митних платежів за іншим зобов'язанням зазначеної особи перед органами доходів і зборів.

При невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави.

Порядок внесення грошової застави та її повернення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару та які не згідні з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів, мають право протягом 80 днів з дня випуску товарів надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Разом з тим, у випадку ненадання у вказаний строк додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, після спливу 90-денного строку після випуску товарів у вільний обіг, різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, декларантом ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» з метою випущення у вільний обіг товару 20.02.2018 року самостійно було подано нову МД № UA205090/2018/012591, у графі 47 якої зазначив код способу розрахунку «55» у розмірі 18152,01 грн. (різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом - 72608,05 грн., і митною вартістю, визначеною митним органом - 90760,06 грн.), тобто декларантом було надано органу доходів і зборів гарантію - грошову заставу, строк дії якої не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товару.

При цьому, протягом 80 днів з дня випуску товару декларант ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» не скористався правом подання до органу доходів і зборів додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Вказана обставина не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

Відтак після спливу 90-денного строку, а саме 23.05.2018 року, відповідачем було перераховано до Державного бюджету України кошти у розмірі 18152,01 грн. як гарантія за МД № UA205090/2018/012591 від 20.02.2018 року.

У заяві про зміну предмету позову представник позивача вказує на те, що ні позивача, ні його уповноважена особа не надавали згоди на стягнення вказаних коштів, тому відповідач здійснив безпідставне стягнення з рахунку коштів у розмірі 18152,01 грн., які були призначені на митне оформлення та які не були грошовою заставою.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 299 Митного кодексу України сплата митних платежів може здійснюватися із застосуванням авансових платежів (передоплати).

Авансовими платежами (передоплатою) є грошові кошти, внесені платником податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім'я органів доходів і зборів в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних платежів.

Кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла такі платежі, не зробить розпорядження про це органу доходів і зборів та не будуть виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються органом доходів і зборів до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сумі авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових платежів.

Наказом Міністерства фінансів України, Державної митної служби України від 24.01.2006 року № 25/44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.01.2006 року за № 64/11938, затверджено Порядок розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення (далі - Порядок № 25/44).

Пунктом 1.2 Порядку № 25/44 визначено, що грошова застава - кошти платників (суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, суб'єктів, уповноважених на декларування), громадян, а також юридичних осіб, уповноважених Державною митною службою України виступати гарантом, які внесено ними для забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань і сума яких еквівалентна сумі передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при митному оформленні товарів у вільний обіг на території України; доплата - різниця між нарахованими до сплати податками й зборами (обов'язковими платежами) при митному оформленні товарів і фактично сплаченими коштами, унесена готівковим або безготівковим способом; митні та інші платежі - установлені законодавчими актами податки й збори (обов'язкові платежі), що справляються митним органом під час митного оформлення переміщуваних через митний кордон України товарів; плата за митне оформлення товарів і транспортних засобів поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для митного органу та інші платежі, що справляються митними органами відповідно до законодавства; передплата - попереднє грошове забезпечення, а саме кошти платника, який за власним рішенням перераховує кошти на визначені відповідно до цього Порядку рахунки для забезпечення сплати митних та інших платежів

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 3.1, 3.3 Порядку № 25/44 для обліку коштів у національній валюті, що надходять до митних органів для забезпечення виконання платниками обов'язків щодо сплати митних та інших платежів, а також виконання завдань, покладених на митну службу України, в органах Державного казначейства України застосовуються рахунки відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 28.11.2000 № 119, за балансовим рахунком 3734 «Депозитні рахунки органів стягнення» (далі - депозитний рахунок 3734), призначення якого - «облік руху митних та інших платежів, які сплачуються до/або під час митного оформлення на рахунки органів стягнення».

Кошти, що обліковуються за депозитним рахунком 3734, не належать митним органам.

Для зарахування коштів, що вносяться платниками та громадянами до/або під час митного оформлення товарів, на балансі Головного управління Державного казначейства України (далі - ГУДК України) у місті Києві відкриваються депозитні рахунки 3734 на ім'я митних органів.

Сплата коштів у національній валюті, призначених для забезпечення справляння митних та інших платежів, здійснюється платниками до/або під час митного оформлення товарів з рахунків, відкритих ними в банках, у вигляді передплати та/або доплати, а також готівкою через банки на депозитні рахунки 3734, відкриті на ім'я митних органів в ГУДК України у місті Києві.

Кошти, що надійшли на депозитні рахунки 3734 митних органів згідно з цим Порядком, перераховуються митними органами виключно для здійснення таких операцій: зарахування до відповідних бюджетів України; повернення платникам помилково та/або надміру сплачених коштів.

Повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за № 1097/14364.

Враховуючи те, що декларантом ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» з метою випущення у вільний обіг товару 20.02.2018 року було подано нову МД № UA205090/2018/012591, в якій обрано спосіб розрахунку митних платежів - шляхом надання гарантій (внесення коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів), що свідчить про самостійне розпорядження ним вказаними коштами, та те, що на рахунку позивача станом на 23.05.2018 року були наявні кошти, відтак сума митних платежів у розмірі 18152,01 грн. правомірно була перерахована відповідачем до державного бюджету.

Щодо зобов'язання відповідача сформувати та подати до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у м.Києві висновок про повернення з Державного бюджету України на користь позивача коштів у розмірі 18152,01 грн. суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно зі статтею 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частиною третьою статті Митного кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно з пунктами 3-6, 8 Розділу ІІІ Порядку № 643 у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року N 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за N 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

Отже, вищенаведеними нормами передбачений чіткий механізм повернення платникам податків коштів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, а саме: обов'язкова умова є подання платником податків заяви про таке повернення, до якої повинні бути додані необхідні документи; підготовка підрозділом висновку на підставі поданої заяви та подання його керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами; направлення вказаного висновку у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Як свідчать матеріали справи, ТзОВ «Торговий Дім «Аванта» не зверталось до Волинської митниці ДФС, із відповідною заявою, в якій би просило повернути кошти у розмірі 18152,01 грн.

Оскільки позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою про повернення вказаних коштів, відтак підстави для зобов'язання відповідача сформувати та подати до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у м.Києві висновок про повернення з Державного бюджету України коштів у розмірі 18152,01 грн. відсутні.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко