Справа № 805/128/18-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року справа №805/128/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Компанієць І.Д., Гайдара А.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 р. у справі № 805/128/18-а (головуючий І інстанції ) за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення з платника податків податкового боргу в сумі 34000,00 гривень, та за зустрічною позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.10.2016 в сумі 34000,00 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просило: стягнути з платника податків суми податкового боргу за платежем «адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну» (21081500) у розмірі 34000,00 гривень. (а.с.3-6).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з зустрічним адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.10.2016 в сумі 34000,00 гривень (а.с.36-44).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року:

В задоволенні позовних вимог Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення з платника податків податкового боргу відмовлено повністю;

В задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.10.2016 року в сумі 34000,00 гривень відмовлено повністю;

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.10.2016 в сумі 34000,00 гривень задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.10.2016 в сумі 34000,00 гривень 00 копійок, прийняте 21 жовтня 2016 року Державною податковою інспекцією у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області; стягнуто на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с.125-129).

Державна податкова інспекція у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог Головного управління ДФС у Донецькій області до ФОП ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу та задоволені позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ДПІ у м. Дружківка ГУ ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ФОП ОСОБА_3 о ДПІ у м. Дружківка ГУ ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та задовольнити позовні вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області до ФОП ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що проведеною у присутності працівника ФОП ОСОБА_3 перевіркою підтверджено факт роздрібного продажу алкогольних напоїв та реалізацію тютюнових виробів без одержання ліцензії. За результатами перевірки складено акт. Порушення підтверджуються актом про відмову від підпису та отримання копії акту перевірки, актом розрахункової операції від 31.08.2016 року. Фіскальний чек відсутній, оскільки не передбачено застосування РРО через перебування ФОП на спрощеній системі оподаткування. Стосовно посилання суду на відсутність в наказі про призначення фактичної перевірки жодної обставини визначеної статтею 80 ПК України, апелянт зазначає, що копія наказу містить підстави перевірки, а саме пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України. Апелянт також зазначає, що рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.10.2016 року прийнято на підставі Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 р. № 790 (далі Порядок № 790), який передбачає, що рішення про застосування фінансових санкцій може бути оскаржено у місячний термін в установленому законодавством порядку. ФОП ОСОБА_3 первісний позов контролюючого органу отримано 14.12.2017 року, отже, про існування рішення позивач ФОП ОСОБА_3 дізнався 14.12.2017 року. З зустрічним позовом ФОП ОСОБА_3 звернувся 14.02.2018 року, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Апелянт зазначає на помилкове застосування судом положень п. 86.8 ст.86 ПК України, оскільки в даному випадку йде мова про інший предмет правового регулювання ніж положення Закону, на підставі якого приймалось оскаржуване рішення (а.с.134-138).

Представник відповідачів в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у судове засідання не зявися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_3 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, який здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, і є платником єдиного податку (а.с. 8-10, 78).

25 серпня 2016 року наказом Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області №264, керуючись пп.19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.19,19-1.1.20, п.19-1.1 ст. 19-1, пп.20.1.4, 20.1.6, 20.1.9 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі Закон № 481/95-BP), призначена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за місцем здійснення діяльності торгівельний павільйон, що знаходиться за адресою: м. Дружківка, вул. Смоленська, б.4, з 26 серпня 2016 року тривалістю 10 діб з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (а.с. 100).

25 серпня 2016 року Державною податковою інспекцією у м. Дружківка Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області видані направлення на перевірку №237, 238 на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 101, 102).

Посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області в період з 31.08.2016 року по 01.09.2016 року проведено фактичну перевірку з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами перевірки складено ОСОБА_5 (довідка) про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №32/05/10/40/НОМЕР_1 від 02 вересня 2016 року (а.с. 13-14; 103-105).

Перевіркою було встановлено факт реалізації 1 пляшки пива Балтика Premium (місткість 0,5 л) вартість якого становить 15,20 гривень, також на прилавку торгівельного павільйону знаходився тютюнові вироби, а саме сигарети LD Pink (пункт 9).

Відповідно до висновків ату під час перевірки встановлено порушення:

-статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95 ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів - реалізація алкогольних напоїв без одержання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями;

-статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95 ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме реалізація тютюнових виробів без одержання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

31 серпня 2016 року посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області складено ОСОБА_5 контрольно-розрахункової операції. Згідно якого, 31 серпня 2016 року посадовими особами було придбано 1 (одну) пляшку пива Балтика Premium (місткість 0,5 л) вміст спирту 5,4% за ціною 15,20 гривень, також на прилавку для реалізації присутні сигарети LD Pink за ціною 18,50 гривень (а.с. 106).

31 серпня 2016 року посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області складено ОСОБА_5 про відмову від підпису у направлені на перевірку та відмови від одержання копії наказу про проведення фактичної перевірки. Згідно акту, після ознайомлення з направленням на перевірку та наказом на проведення фактичної перевірки ОСОБА_6 продавець павільйону відмовилася від підпису у направленні на перевірку та від одержання копії наказу на проведення фактичної перевірки (а.с. 107).

02 вересня 2016 року посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області складено ОСОБА_5 про відмову від отримання та підпису акта перевірки. Згідно якого, після ознайомлення з направленням на перевірку та наказом на проведення фактичної перевірки ОСОБА_6 продавець, ОСОБА_3 підприємець, відмовились від підпису та одержання акта перевірки (а.с. 108).

06 вересня 2016 року ОСОБА_5 №32/05/10/40/НОМЕР_1 від 02 вересня 2016 року був направлений поштою за податковою адресою ФОП ОСОБА_3 та повернутий 6 жовтня 2016 року за закінченням терміну зберігання (зворотній бік а.с.14).

21 жовтня 2016 року Державною податковою інспекцією у м. Дружківка Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області прийняте рішення про застосування фінансових санкцій №. Згідно з абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону №481/95 ВР до ФОП ОСОБА_3 застосовані фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі: роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17000,00 гривень; роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії - 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17000,00 гривень (а.с. 16).

21 жовтня 2016 року рішення № від 21.10.2016 було направлено поштою за податковою адресою ФОП ОСОБА_3 та повернуто 22 листопада 2016 року за закінченням терміну зберігання (зворотній бік а.с.16).

Судом першої інстанції у судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6 надав пояснення, що вона працює за трудовим договором у ФОП ОСОБА_3 продавцем в магазині, який розташований за адресою: с. Кондратівка, вул. Забурського, 101. 31 серпня 2016 року вона перебувала на своєму робочому місці і не була присутня під час фактичної перевірки, яка проводилася в торгівельному павільйоні, розташованому за адресою м. Дружківка, вул. Смоленська, б.4. Про вказану перевірку їй стало відомо в 2018 році від ФОП ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 надав пояснення, що вона працює за трудовим договором у ФОП ОСОБА_3 продавцем в магазині, який розташований за адресою: с. Кондратівка, вул. Забурського, 101. 31 серпня 2016 року вона перебувала на своєму робочому місці і приймала зміну від ОСОБА_6 Про фактичну перевірку, яка проводилася в торгівельному павільйоні, розташованому за адресою м. Дружківка, вул. Смоленська, б.4, їй стало відомо в 2018 році від ФОП ОСОБА_3

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій № від 21.10.2016 року прийняте відповідачем не відповідає вимогам діючого законодавства, що є підставою для відмови у задоволені позову до ОСОБА_3 та задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд зазначає, що пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік обставин за наявності хоча б однієї з яких перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом.

Підпунктом 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявністю підстави: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Наказ на проведення фактичної перевірки та направлення, містять посилання на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України та зазначено, що перевірка проводиться з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, наказ містить обґрунтування обставин для проведення перевірки передбачених пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Тобто, при прийнятті рішення про проведення перевірки відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, що спростовує посилання суду першої інстанції.

Пункт 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України передбачає, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків.

За пунктом 80.7 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до її проведення здійснюється згідно із ст. 81 Податкового кодексу України (п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення або надіслання, у випадках передбачених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Отже, посадові особи контролюючого органу мають право проводити перевірку у разі предявлення вищезазначених документів платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції).

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 27.01.2015 року у справі 21-425а14, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Відповідно до матеріалів справи, контролюючим органом було складено ОСОБА_5 № 32/05/10/40/НОМЕР_1 про відмову від підпису у направлені на перевірку та відмови від одержання копії наказу про проведення фактичної перевірки. Отже, відповідачем було дотримано вимоги законодавства. Разом з цим, будь-якими іншими доказами не підтверджено, що платник податку відмовився від одержання та підписання наказу та направлення.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ратифікованим виноградним, спиртом етиловим ратифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі Закон № 481/95-BP).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 481/95-BP, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Так, відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону № 481/95-BP, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ч.1 ст.17 Закону № 481/95-BP, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до пункту 2 та 3 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі Порядок), фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

До суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно п. 5 Порядку, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до матеріалів справи, підставою для застосування фінансових санкцій слугував факт реалізації 1 пляшки пива Балтика Premium (місткість 0,5 л) вартість якого становить 15,20 гривень, також на прилавку торгівельного павільйону знаходились тютюнові вироби, а саме сигарети LD Pink.

В підтвердження вказаних обставин контролюючий орган посилається на: ОСОБА_5 (довідка) про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №32/05/10/40/НОМЕР_1 від 02 вересня 2016 року; ОСОБА_5 контрольно-розрахункової операції від 31.08.2016 року; ОСОБА_5 про відмову від підпису у направлені на перевірку та відмови від одержання копії наказу про проведення фактичної перевірки від 31.08.2016 року; ОСОБА_5 про відмову від отримання та підпису акта перевірки від 02.09.2016 року.

Як вбачається, з вказаних актів, вони складені у присутності продавця павільйону ОСОБА_6, яка здійснила продаж алкогольного напою. Проте, як встановлено у ході розгляду справи, зазначений продавець перебував на своєму робочому місці в магазині, який розташований за адресою: с. Кондратівка, вул. Забурського, 101, і не була присутня під час фактичної перевірки, яка проводилася в торгівельному павільйоні, розташованому за адресою м. Дружківка, вул. Смоленська, б.4. Відповідно пояснень представника контролюючого органу, прізвище, імя та по-батькові продавця було встановлено за копіями трудового договору та паспорту, які були розміщені на стенді павільйону, що не передбачено та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Акт контрольно-розрахункової операції не містить посилання на те, що ОСОБА_6 продавець павільйону відмовилася від його підпису. Також, як зазначалось, ОСОБА_6 не підтвердила свою присутність під час фактичної перевірки. Будь-яких інших доказів якіб спростовували твердження відповідача не надано (а.с. 106).

Крім того, в акті перевірки та акті контрольно-розрахункової операції було встановлено знаходження на прилавку для реалізації сигарет LD Pink. Матеріали справи не містять документального підтвердження реалізації ФОП тютюнових виробів без ліцензії. Тобто, відповідачем безпідставно застосовано штраф за реалізацію тютюнових виробів

Суд наголошує, що положеннями ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP встановлено відповідальність саме за роздрібну торгівлю алкогольними напоями або тютюновими виробами без наявності ліцензій. Отже, акт перевірки не є беззаперечним доказом вчиненого правопорушення в межах спірних правовідносин. Такий акт оцінюється у сукупності з іншими доказами.

Інших доказів, що підтверджують факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів контролюючи органом не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України,суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд надаючи в сукупності оцінку наявним в матеріалам справи доказам, дійшов до висновку, щодо недоведеності факту реалізації - продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідної ліцензії в магазині позивача, особою, яка безпосередньо та фактично проводила продаж товарів у цьому магазині, та обґрунтованості рішення відповідача щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відсутності відповідної ліцензії.

Стосовно посилання апелянта на порушення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP, не встановлено строку звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог цього закону, тому такі посилання суду є безпідставними.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, на який посилався відповідача у клопотання про залишення вказаного позову без розгляду та апеляційній скарзі не є законом, тому застосування передбаченого в ньому строку оскарження рішення про застосування фінансових санкцій суперечить вимогам частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість, Кодекс адміністративного судочинства України передбачав можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами 4 та 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України (в редакція, яка діяла на час винесення контролюючим органом спірного рішення) податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 109.2. статті 109 Податкового кодексу України (в редакція, яка діяла на час винесення контролюючим органом спірного рішення) вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 111.2 статті 111 Податкового кодексу України (в редакція, яка діяла на час винесення контролюючим органом спірного рішення) передбачено, що фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно із пунктом 113.1 статті 113 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час винесення контролюючим органом спірного рішення) строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Порядок та строки оскарження рішень контролюючих органів встановлюються статтею 56 Податкового кодексу України.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (в редакція, яка діяла на час винесення контролюючим органом спірного рішення) встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником рішення про застосування фінансових санкцій, що оскаржено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №803/728/17.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи, що спірне у даній справі рішення контролюючого органу було винесене 21.10.2016 року, а про його існування ОСОБА_3 дізнався лише 14.12.2017 року після одержання позовної заяви контролюючого органу, дійшов до висновку, що адміністративний позов про оскарження такого рішення подано в межах спеціального строку звернення до адміністративного суду, встановленого Податковим кодексом України (в редакція, яка діяла на час винесення контролюючим органом спірного рішення) 14 лютого 2018 року.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 р. у справі № 805/128/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 р. у справі № 805/128/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 18 вересня 2018 року.

ОСОБА_8ОСОБА_1

Судді: І.Д. Компанієць

ОСОБА_9