Справа № 489/873/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року

Київ

справа №489/873/17

адміністративне провадження №К/9901/44081/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва в складі судді Тихонової Н.С. від 18.04.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Турецької І.О., Стас Л.В., Градовського Ю.М. від 20.07.2017 у справі №489/873/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними та скасування рішень, про зобов'язання поновити виплату пенсії,,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про припинення виплати пенсії від 26 жовтня 2016 року № 78/13; зобов'язати поновити виплату пенсії з 01 листопада 2016 року; визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 08 грудня 2016 року № 1462-Г-07, яким скарга ОСОБА_2 про скасування рішення Пенсійного фонду від 26 жовтня 2016 року № 78/13 - залишена без задоволення.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо прийняття рішення № 78/13 від 26.10.2016 р. про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 неправомірними.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області відновити виплату пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01.11.2016 р., з урахуванням індексу інфляції.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2017 року змінено, виклавши абзац другий її резолютивної частини в іншій редакції.

«Визнано протиправним та скасовано рішення про припинення ОСОБА_2 виплати пенсії від 26 жовтня 2016 року № 78/13».

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2017 року - залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що відсутні підстави для відновлення виплати пенсії позивачу, оскільки

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (правонаступник - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області) та з 01.08.2005 р. до 01.11.2016 р. отримував пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» .

При поданні документів для призначення пенсії позивачем надано до УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва паспорт громадянина України серії ЕО № 465184, виданого Центральним ММУ УМВС України в Миколаївській області від 19.12.1997 р.

Згідно з інформацією, наданою управлінням державної міграційної служби України в Миколаївській області від 05.10.2016 № 15222 ОСОБА_2 оформив дозвіл для виїзду на постійне місце проживання за кордон. З 29.01.2003 ОСОБА_2 знятий з реєстрації у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини.

За відомостями відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Миколаївській області позивач ніде не зареєстрований.

При перевірці в 2016 р. УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва встановлено, що паспорт ОСОБА_2 , серії ЕО № 465184, виданого Центральним ММУ УМВС України в Миколаївській області від 19.12.1997 р. є недійсним та припинено виплату пенсії.

Рішенням №78/13 від 26.10.2016 УПФУ. припинило виплату пенсію ОСОБА_2 з 01.11.2016 р. до з'ясування обставин.

Не погоджуючись із рішенням Пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсії, позивач подав скаргу до ГУПФУ в Миколаївській області.

08 грудня 2016 року рішенням ГУПФУ в Миколаївській області за № 1462-Г-07 скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням УПФ, позивач звернувся з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили із того, що недійсність паспорту та відсутність місця реєстрації позивача не може впливати на його конституційне право на відповідне пенсійне забезпечення.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (дане положення визнано неконституційним)

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено судами пенсія припинена на підставі п. 1 ст. 49 закону 1058.

Статтею 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

В матеріалах справи є ксерокопія паспорта громадянина України на ім'я позивача, який, за ствердженням позивача, уповноваженими органами не вилучався, а тому є дійсним та він продовжує їм користуватися, а також довідка про його постійну реєстрацію в м. Миколаєві за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем у встановленому порядку не надано доказів на підтвердження зловживання з боку відповідача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, виплата пенсії відповідачу здійснювалась на підставі тих даних, які було надано до управління Пенсійного фонду України і які відповідали його праву на призначення пенсії у відповідності до діючого законодавства.

Жодного належного та допустимого доказу з приводу використання позивачем недійсного паспорту відповідачем не надано.

Колегія суддів приходить до висновку, що встановлені судами обставини жодним чином не свідчать, що пенсія позивачу призначена призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, а відтак й рішення про її припинення з підстав п. 1 ст. 49 Закону № 1058 є протиправним.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 51, 54 та тексті свого рішення у справі "Пічкур проти України" (№ 10441/06) право на отримання пенсії не може бути залежним від місця проживання заявника. Різниця в поводженні, є порушенням статі 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду