Справа № 817/1662/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2018 року м. Рівне №817/1662/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління Укртрансбезпеки у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування акту, постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасування постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 042724 від 05.06.2018;

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 2 травня 2018 року інспекторами управління Укртрансбезпеки у Миколаївські області, при проведенні перевірки у пункті габаритно-вагового контролю автомобільної дороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки Renault, модель Magnum 480, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки Bulthuis, модель Tata-23, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є позивач, і під час якого встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, про що складено відповідний акт № 1396.

За результатами розгляду вищезазначеного акту 05.06.2018 відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що полягало у наданні послуг перевезення з перевищенням вагових обмежень без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, про що складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 042724.

На час складання акту № 1396 від 02.05.2018 року та розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не було затверджено методику визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу. Враховуючи відсутність на час складання акту перевірки методики визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, а отже і відсутні правові підстави визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу.

Крім того, позивач зазначив, що на вимогу водія надати для ознайомлення сертифікат, документ, що засвідчує повірку або метрологічну атестацію зважувального обладнання, йому було відмовлено, а акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складений відповідачем, взагалі не містить жодних даних про те, яке саме зважувальне обладнання використовувалося під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, його назви, технічні характеристики.

Вищезазначені обставини, на думку позивача, свідчать про неправомірність застосування до нього адміністративно-господарського штрафу та прийняття постанови № 042724 від 05.06.2018.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву. У відзиві для спростування доводів, викладених в позовній заяві, відповідач зазначив наступне:

- позивач, в порушення пункту 22,5 Правил дорожнього руху, здійснював перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових параметрів, оскільки на строєні осі транспортного засобу позивача припадало 24,350 тон вантажу, при допустимих 22 тон;

- зважувальний пристрій пройшов сертифікацію і був перевірений відповідною організацією. Документи, щодо відповідності ваг містилися у пункті зважування;

- необхідність зазначення відомостей про вимірювальну техніку в документах, складених відповідачем під час вагового контролю законодавством не передбачена;

- законодавством не передбачено визнання методики, якою повинні керуватися інспектори при здійсненні габаритно-вагового контролю;

- представник перевізника ОСОБА_1 на розгляді справи 05.06.2018 не надав обґрунтованих письмових чи усних пояснень з приводу суті порушення. Відтак, розглянувши матеріали справи, заступник начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 042724 від 05.06.2018, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відтак, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 04 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст.263 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.05.2018 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, відповідно до направлення на перевірку від 27.04.2018 № 010499, на 211 км + 920 м а/д Н-24 Благовіщенське-Миколаїв, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422 (далі - Порядок 422), був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2.

За результатами проведення зважування, вимірювальною технікою 02.05.2018 о 19:49 сформовано талон про зважування №562, в якому зазначено режим: динамічний, номер транспортного засобу НОМЕР_1 та навантаження на осі і загальна вага транспортного засобу.

На підставі даних, зазначених у вищевказаному талоні, посадовими особами відповідача складено довідку № 0012994 від 02.05.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в яку перенесено показники вагового контролю з талону.

Також, відповідачем складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0004368 від 02.05.2018, в якому встановлено перевищення навантаження на строєну вісь, при допустимому навантаженні 22 тон, навантаження транспортного засобу, що перевірялося склало 24,350 тон.

Окрім цього, посадовими особами відповідача складено акт № 039165 від 02.05.2018 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено перевезення вантажу без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, що передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі вищезазначених документів, відповідачем складено розрахунок № 40/21 від 02.05.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому обраховано до сплати 1056,24 євро.

30 травня 2018 року на адресу позивача ОСОБА_1 було направлено повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має відбутися в Управлінні 05.06.2018.

Так, 05.06.2018 відповідачем складено постанову №042724 від 05.06.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу, згідно з якою, за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з позивача 1700 гривень штрафу.

Не погоджуючись із діями та рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся в суд з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із такого.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення №103).

Відповідно до пункту 1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює передбачений законодавством контроль за перевезеннями пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України, здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок №1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Суд зазначає, що повноваження позивача щодо права здійснювати габаритно-ваговий контроль позивачем не оспорюється.

Відповідно до приписів статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства. Виходячи із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач не отримував дозволу на перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Судом встановлено, що на підставі габаритно-вагового контролю позивача, відповідачем визначено порушення нормативно допустимого осьового навантаження транспортного засобу позивача, при якому навантаження на строєну вісь цього транспортного засобу становила 24.350 тон, при допустимих 22 тони.

Стосовно підстав визнання дій відповідача неправомірними та скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Пунктом 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Вивчивши позовну заяву, суд розцінює аргументи позивача як такі що ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами та не містять посилання на конкретний пункт нормативно-правового акту, який на думку позивача порушений відповідачем. Суд наголошує на тому, що позовні вимоги не можуть обґрунтовуватися припущеннями, а повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами з посиланнями на конкретну норму закону.

Стосовно тверджень позивача, що в акті про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, не зазначено характеристик зважувального обладнання, режиму в якому проводиться зважування, часу, з цього приводу слід зазначити, що форма документів (акт, довідка), складених посадовими особами відповідача за наслідками перевірки позивача, затверджена нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2014 за № 215/24992 та Порядком № 879 згідно з додатками. Вимог щодо зазначення у таких документах будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, не передбачено. Час зважування зазначений у талоні зважування та в акті проведення перевірки.

Суд зазначає про неможливість встановлення факту вимоги водія транспортного засобу ознайомитися із документами, підтверджуючими повірку ваг. Звертаючи увагу на те, що сторони висловили протилежні твердження з приводу даних обставин справи, які не підтверджуються жодними доказами, в суду відсутні правові підстави приймати такі твердження до уваги.

Щодо посилання позивача на відсутність методики, якою повинні керуватися інспектори Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю, судом встановлено наступне.

30 серпня 2017 року постановою Кабінету Міністрів України № 671 внесено зміни до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, які передбачають виключення пункту 19 з даного Порядку. Тобто, норма про те, що інспектори Укртрансбезпеки повинні керуватися методикою, затвердженою Мінекономрозвитку при здійсненні габаритно-вагового контролю, на день здійснення такого контролю транспортного засобу позивача не була діючою, оскільки дані зміни набули чинності 08.09.2017.

Стосовно технічного засобу габаритно-вагового контролю, суд зазначає таке.

Згідно пункту 9 розділу ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 № 255, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 р за №1171/29301, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Згідно із поданими відповідачем документами, зважування транспортного засобу, який належить позивачу, проводилося приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA. Вказаний засіб вимірювальної техніки зареєстрований в реєстрі органу з оцінки відповідності за № UA.TR.002.CB.0310-17 та відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки та Сертифікату перевірки типу № UA.TR.002.CВ.0300-17, що підтверджено шляхом перевірки відповідності вимогам п.5.2 ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовування».

Стосовно правомірності винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №042724 від 05.06.2018 в сумі 1700 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27, 29 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів. Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, в зв'язку з відсутністю необхідних документів на позивача правомірно накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи вказане вище, перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи їх, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позовної заяви та відсутність підстав для її задоволення в силу вимог статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача суб'єкта владних повноважень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області , в якому він просив визнати протиправною та скасування постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 042724 від 05.06.2018 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2018 року.

Суддя Махаринець Д.Є.