Справа № 817/1237/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2018 року м. Рівне №817/1237/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник Голос С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доУправління Держпраці у Рівненській області
визнання протиправним та скасування постанов, -
В С Т А Н О В И В:

04.05.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Управління Держпраці в Рівненській області про визнання протиправними та скасування постанов №РВ11/978/000217/ТД-ФС та №РВ11/978/000218/ТД-ФС від 12.04.2018 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою від 05.06.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.06.2018.

18.06.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Управління Держпраці у Рівненській області (а.с.62-63).

В судовому засіданні 19.06.2018 оголошено перерву до 09.08.2018.

Ухвалою від 09.08.2018 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 28.08.2018.

В судовому засіданні 28.08.2018 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою та поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в момент прибуття посадових осіб Млинівської селищної ради з перевіркою ОСОБА_4 дійсно перебував на мийці, що належить позивачу, оскільки сама вона перебувала у лікарні. Разом з тим ОСОБА_4 не перебуває з ФОП ОСОБА_3 у трудових відносинах, а між ними укладено договір про виконання робіт і надання клінінгових послуг, відповідно до якого ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання здійснювати роботи, пов'язані з миттям транспортних засобів. З огляду на це, обставини, вказані в акті інспекційного відвідування не відповідають дійсності. Відповідно, оспорювані постанови про накладення на позивача штрафу є протиправними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню. За таких обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, відповідач позов не визнає. Його заперечення на позов ґрунтуються на тому, що за результатами перевірки позивача було встановлено порушення останнім вимог норм законодавства, що полягали у допуску працівника ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням уповноваженого ним органу, та у не проведенні виплати заробітної плати працівнику ОСОБА_4 за виконану ним роботу на час її відсутності та у не сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відпрацьовані ОСОБА_4 дні. Відтак, сторона відповідача вважає, що постанови про накладення штрафу на позивача прийняті правомірно та обґрунтовано. За таких обставин, сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

З 20.02.2012 ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець за НОМЕР_2. Основний вид діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Здійснює підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 (автомийка).

02.03.2018 на адресу Управління Держпраці в Рівненській області надійшов лист Млинівської селищної ради від 22.02.2018, яким повідомлено, що за результатами обстеження стану дотримання чинного законодавства щодо оформлення трудових відносин, оплати праці та сплати місцевих податків робочою групою спеціальної комісії було встановлено, що автомийка, що розташована за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, на момент обстеження працював ОСОБА_4 (мив транспортні засоби) без належного оформлення трудових відносин (а.с.90-91).

На підставі вказаного листа 20.03.2018 Управлінням Держпраці в Рівненській області оформлено наказ №178 та направлення №153-Н/09-27 про направлення посадових осіб Управління для проведення інспекційного відвідування щодо додержання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_3 (а.с.11,12).

Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 фактично проведено з 11:28 год. 21.03.2018 по 15:25 год. 22.03.2018. Його результати оформлені актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №РВ11/978/АВ від 22.03.2018 (а.с.13-16).

В Акті зазначено про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме: допуск працівника ОСОБА_4 в лютому 2018 році до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням уповноваженого ним органу, без повідомлення фіскального орган про прийняття працівника на роботу; частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті першої Закону України "Про оплату праці", що полягало у не проведенні виплати заробітної плати працівнику ОСОБА_4 за виконану ним роботу; статті 253 КЗпП України, що полягало у не нарахуванні та не сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відпрацьовані ОСОБА_4 дні.

На підставі висновків акту перевірки 22.03.2018 Управлінням Держпраці в Рівненській області винесено протоколи про адміністративне правопорушення №КВ11/978/АВ/П/ПТ01 та №КВ11/978/АВ/П/ПТ02 (а.с.17-20) та припис за №РВ11/978/АВ/П, яким зобов'язано ФОП ОСОБА_3 усунути порушення вимог ч.3 ст.24, ч.1 ст.94 та ст.253 КЗпП України (в строк до 03.04.2018 письмово інформувати Управління про виконання даного припису) (а.с.21-22).

03.04.2018 Управління Держпраці в Рівненській області отримало скаргу позивача на припис про усунення виявлених порушень за №РВ11/978/АВ/П від 22.03.2018, до якої долучено копію договору про виконання робіт та надання клінінгових послуг, укладеного 01.01.2018 з ОСОБА_4 та копію письмових пояснень ОСОБА_4 від 02.04.2018 з нотаріальним засвідченням його підпису (а.с.23-29).

Як свідчать матеріали справи та встановлено в ході судового розгляду справи, відповідачем вказану скаргу та додані до неї документи не було взято до уваги та 12.04.2018 прийнято постанову за №РВ11/978/000217/ТД-ФС, яким на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111690 грн. та постанову №РВ11/978/000218/ТД-ФС, яким на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 3723 грн. (а.с.30-31).

Не погодившись з правомірністю прийнятих постанов ФОП ОСОБА_5 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Рівненської області. При цьому, суд зауважує, що довідка робочої групи спеціальної комісії Млинівської селищної ради була підставою для інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 посадовими особами Управління Держпраці в Рівненській області, а підставою для винесення постанов про накладення на позивача штрафів став акт перевірки №РВ11/978/АВ від 22.03.2018, складений за результатами такого інспекційного відвідування.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про накладення штрафу №РВ11/978/000217/ТД-ФС від 12.04.2018 відповідачем прийнято на підставі висновків про порушення позивачем вимог частин третьої статті 24 КЗпП України.

Відповідно до частини другої статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини п'ятої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За правилами пункту шостого частини першої, частини третьої статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013.

Так, відповідно до пункту другого цього Порядку, штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Судом встановлено, що 01.01.2018 між ФОП ОСОБА_3 (Замовник) та ОСОБА_4 (Виконавець) було укладено договір про виконання робіт та надання клінінгових послуг, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання на свій ризик виконати роботи та надати Замовнику клінінгові та інші супутні послуги, які передбачені умовами цього договору, результати яких використовуються у господарській діяльності Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти надані послуги від Виконавця та оплатити їх. Згідно з Розділом ІІ цього договору, Замовник надає Виконавцю власне обладнання, інвентар, хімічні та миючі засоби, витратні матеріали для надання останнім послуг. Виконавець надає послуги на свій ризик, самостійно організовує процес надання послуг, на Виконавця не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку Замовника. Виконавцю не гарантуються соціальні гарантії, пільги і компенсації, які передбачені трудовим законодавством України. Виконавець не підпорядкований та не підконтрольний Замовникові, а відносини між сторонами ґрунтуються на умовах паритетності та рівності. Відповідно до п.4.1 договору за надані послуги Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі 100 грн. на підставі складеного та підписаного сторонами акту приймання наданих послуг та відповідного рахунку Виконавця (а.с.25-26).

Допитаний в суді свідок ОСОБА_4 пояснив, що дійсно в період з 01.01.2018 по 01.07.2018 виконував роботи на автомийці ФОП ОСОБА_3 на умовах цивільно-правового договору, а саме надавав послуги з мийки транспортних засобів. При цьому, зазначив, що приходив 1-2 рази у місяць, оскільки це його підробіток, а не основна робота. Повідомив, що в липні 2018 між ним і позивачем був складений і підписаний акт приймання наданих послуг та з ним проведений розрахунок за увесь об'єм виконаних ним робіт в сумі 700 грн. (із розрахунку 100 грн. за мийку одного автомобіля). При цьому, ФОП ОСОБА_3 сплачено із суми винагороди і податки і ЄСВ.

Суд констатує, що під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 не згадувала про існування договору цивільно-правового характеру і надавала письмові пояснення про те, що 22.02.2018 ОСОБА_4 тимчасово і безкоштовно працював на мийці (а.с.64). Але, разом з тим, копія договору про виконання робіт та надання клінінгових послуг від 01.01.2018 та копія письмових пояснень ОСОБА_4 від 02.04.2018 з нотаріальним засвідченням його підпису надавались відповідачу до винесення спірних постанов і знаходяться у відповідача в матеріалах відповідного провадження. Однак, відповідач не дав оцінки такому договору та його умовам, в тому числі, і в розрізі певних розбіжностей з письмовими поясненнями позивача, і в розрізі відсутності існування доказів щодо його виконання, оплати і оподаткування, а також, в розрізі невідповідності його умов вимогам чинного законодавства.

Відповідно до цього, при винесенні постанови про накладення на позивачаа штрафу №РВ11/978/000217/ТД-ФС від 12.04.2018 відповідач діяв не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не добросовісно і не розсудливо.

З урахуванням того, що тягар доказування за вимогами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України лежить на суб'єкті владних повноважень, рішення якого оспорюється, суд приходить до висновку, що Управлінням Держпраці в Рівненській області не доведена правомірність постанови №РВ11/978/000217/ТД-ФС від 12.04.2018, в тому числі, її законність, обгрунтованість, а також дотримання процедури її прийняття.

За наведеного, вказане рішення підлягає до скасування.

Щодо правомірності винесення постанови №РВ11/978/000218/ІП-ФС від 12.04.2018, якою на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф за порушення вимог ч.1 ст.94 та ст.253 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" у розмірі 3723 грн., суд зазначає наступне.

В силу вимог ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Оскільки відповідачем достеменно не встановлено, що ОСОБА_4 працював у ФОП ОСОБА_3 за безвідплатним трудовим договором, натомість сам ОСОБА_4 стверджує, що отримував від позивача винагороду у вигляді оплати клінінгових послуг на підставі цивільно-правового договору, то застосування до позивача штрафних санкцій за порушення нею вимог ч.1 ст.94 та ст.253 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" оцінюється судом як безпідставний і протиправний захід.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем, як суб'єктом господарювання, вимог ч.3 ст.24, ч.1 ст.94 та ст.253 КЗпП України, а отже і наявності підстав, передбачених статтею 265 КЗпП України, для прийняття оспорюваних постанов, згідно з якими на позивача накладено штрафи у розмірі 111690 грн. та 3723 грн. відповідно.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ11/978/000217/ТД-ФС та №РВ11/978/000218/ТД-ФС від 12.04.2018 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права та законні позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень.

За наведеного, позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати присуджуються позивачу відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_2) до Управління Держпраці у Рівненській області (, вул.Лермонтова,7, м.Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ11/978/000217/ТД-ФС від 12.04.2018, згідно з якою на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111690,00 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ11/978/000218/ІП-ФС від 12.04.2018, згідно з якою на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 3723,00 гривень.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1154,13 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.