Справа № 810/1268/18
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2018 року Справа № 810/1268/18

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Бєлової Л.В., Файдюка В.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»;

- зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошової допомоги при звільнені, з урахуванням додаткової щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яку позивач просить включити до виплаченої йому грошової допомоги при звільненні, має тимчасовий характер, а тому не підлягає включенню при розрахунку допомоги при звільненні.

Також апелянт наголошує на тому, що висновки суду першої інстанції суперечать правовій позиції Верховного Суду.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін та наполягає на необхідності здійснення розрахунку та виплати належної йому допомоги при звільненні з включенням до неї отриманої ним при проходженні служби щомісячної додаткової грошової винагороди.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилися, відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, колегія суддів ухвалила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 26.12.2017 р. № 539 позивач звільнений у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2018 р. № 18 позивач виключений зі списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до Васильківського ОМВК Київської області.

Цим же наказом йому визначено здійснити виплату одноразової грошової допомоги по звільненню за 25 календарних років.

На підставі зазначеного наказу позивачу виплачена вихідна допомога без врахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 р. № 889.

У лютому 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити виплату грошової допомоги з врахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої вказаною Постановою № 889.

Листом від 14.03.2018 р. № 1/68/354 позивачу було відмовлено у перерахунку вихідної допомоги з посиланням на те, що відповідно до п. 38.6 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», щомісячна грошова винагорода не підлягає враховуванню до вихідної допомоги.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні без урахування додаткової допомоги за Постановою КМУ № 889, звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу під час проходження ним служби на постійній основі, то вона підлягає врахуванню при визначенні суми належної йому грошової допомоги при звільненні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова КМУ № 889), постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294), Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 р. № 595 (далі Інструкція № 595).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше.

Згідно з Постановою № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

На час установлення і початку виплати - 01 жовтня 2010 року - винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1).

Відповідно до п. 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені п. 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Надалі до Постанови КМУ № 889 вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до п. 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.

13.03.2013 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 161, згідно з якою назва і п. 1 Постанови КМУ № 889 викладені в новій редакції. Зокрема, у п. 1 передбачена виплата винагороди:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у пп. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

- з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з п. 2 Постанови КМУ № 161 Міністерство оборони зобов`язувалося забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.

Водночас зміни, що вносилися до Постанови КМУ № 889, істотно не зачіпали положень п. 2 цієї постанови.

На виконання Постанови № 889 Міністр оборони України наказом № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, положення якої стали застосовуватися з 01 жовтня 2010 року.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

У п. 3 зазначеної Інструкції закріплено перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у п. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.

Згідно з п. 5, 8-10 Інструкції винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Системний аналізх викладених правових норм надає підстави стверджувати, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ.

При цьому, зазначена винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки вона виплачується лише тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких у ній наведено, і лише тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Тобто, виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 р. по справі № 826/5785/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для апеляційного суду при розгляді даної справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу дійсно протягом проходження військової служби здійснювалася регулярна виплата щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, однак вона не була включена відповідачем до його грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, що з огляду на вищезазначене є правомірним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що здійснюючи виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування додаткової допомоги за Постановою № 889, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень, а тому в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову у цій справі.

Отже, судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України підлягає задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року скасуванню, а адміністративний позов залишенню без задоволенні.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Рішення виготовлено 19 вересня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: