Справа № 2540/2789/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 вересня 2018 року м.Чернігів Справа № 2540/2789/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача Бернадської Т.А.,

представника відповідача Чичкан Т.В.,

представника третьої особи Костенка В.В.,

представника третьої особи Прищепи В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, питання про закриття провадження у справі № 2540/2789/18 за адміністративним позовом Менської міської ради до Комунального закладу охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фінансове управління Менської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Менська районна рада про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Менська міська рада звернулась до суду з адміністративним позовом до Комунального закладу охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фінансове управління Менської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Менська районна рада про: визнання протиправними дій Комунального закладу охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради щодо сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 на рахунок, для зарахування податку з доходів фізичних осіб, відкритий на території смт. Березна; зобов'язання Комунального закладу охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради сплатити податок з доходів фізичних осіб на доходи працівників Комунального закладу охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 до бюджету Менської міської об'єднаної територіальної громади у порядку, передбаченому Бюджетним кодексом України, а саме: 60 % від суми податку належного до сплати.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що у зв'язку із протиправними діями відповідача, у частині перерахування податку з доходів фізичних осіб на рахунок, для зарахування податку з доходів фізичних осіб, відкритий на території смт. Березна, бюджет Менської міської об'єднаної територіальної громади не отримав кошти у сумі 847002,04 грн., що, у свою чергу, свідчить про порушення Комунальним закладом охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 13.09.2018 судом постановлено питання про закриття провадження у справі, оскільки, у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Представник позивача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фінансового управління Менської міської ради у судовому засіданні проти закриття провадження у справі заперечували, оскільки, на їх думку, розгляд даної справи повинен відбуватись за правилами адміністративного судочинства.

Представник відповідача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Менської районної ради у судовому засіданні проти закриття провадження у справі не заперечували.

Проаналізувавши адміністративний позов з доданими до нього документами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У свою чергу, система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

При цьому, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Водночас, пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас за приписами пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Тобто необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З аналізу вищенаведених норм права суд дійшов висновку, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

У свою чергу, органи місцевого самоврядування можуть утворювати, реорганізовувати та ліквідовувати комунальні підприємства (заклади, установи).

У відповідності до статті 17 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з комунальними підприємствами будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17-20), Комунальний заклад охорони здоров'я «Менська центральна районна лікарня» Менської районної ради засновано Менською районною радою, проте останнє є самостійною комунальною організацією і не має ознак суб'єкта владних повноважень.

При цьому, частиною 4 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

Отже, вищевказаною нормою Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік адміністративних позовів суб'єктів владних повноважень за якими юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами.

Разом з тим, дана справа, предметом якої є сплата податку з доходів фізичних осіб на доходи працівників Комунального закладу охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради, не входить до переліку адміністративних позовів суб'єктів владних повноважень, визначених частиною 4 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими Комунальний заклад охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради може бути відповідачем.

Таким чином, дії вищевказаного суб'єкта (Комунального закладу охорони здоров'я «Менська центральна районна лікарня» Менської районної ради) не підпадають під контроль суду адміністративної юрисдикції, до них мають застосовуватися положення, що дозволяють вдатися до інших юрисдикційних форм захисту від порушень прав чи інтересів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити той факт, що ні Законом України "Про місце самоврядування в України", ні жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено право Менської міської ради на звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Так, у відповідності до статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи суб`єктний склад сторін, зміст заявлених позивачем вимог та предмет, з огляду на той факт, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

При цьому, на виконання положень частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 238, 241, 242, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом Менської міської ради до Комунального закладу охорони здоров'я "Менська центральна районна лікарня" Менської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фінансове управління Менської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Менська районна рада про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення (статті 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ухвалу суду у повному обсязі виготовлено 14.09.2018.

Суддя В.В. Падій