Справа № 1840/2965/18
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 р. Справа № 1840/2965/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Соколова В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Московсько-Бобрицької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Московсько-Бобрицької сільської ради (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними дій, що полягають у повторному ненаданні відповіді на повторний запит на інформацію, викладений у заяві №713 від 18.12.2017 та зобов'язання надати інформацію на запит, викладений у заяві №713 від 18.12.2017.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.01.2018 він на електронну адресу відповідача надіслав заяву №713 від 18.12.2017, однак відповіді не отримав, чим порушено його право на отримання інформації.

Ухвалою суду від 06.08.2018 відкрито провадження в справі, розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження отримав 15.08.2018, проте у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та доказів, які наявні у відповідача, суду не надав.

Враховуючи положення вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає можливим вирішити справу за наявними матеріалами.

Сторони повідомлялися належним чином про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.01.2018 ОСОБА_1 електронною поштою направив заяву №713 від 18.12.2018 Московсько-Бобрицької сільської ради (а.с.5), в якій просив:

- назвати прізвища, ім'я та по батькові всіх фермерів та осіб які самостійно обробляють земельні ділянки на території БСР, зазначити площі названих земельних ділянок, та надати копії документів, що свідчать про передачу фермерам у власність, оренду чи користування цих земельних ділянок (рішення БСР, розпорядження РДА, тощо) та договори що визначають цільове призначення, порядок і термін використання зазначених земель;

- повідомити суму доходів, отриманих М.Бобрицькою сільською радою у 2014, 2015, 2016 та за 11 місяців 2017 року, а також суму витрат сільради на заробітну плату сільрадівським працівникам у 2014, 2015, 2016 таза 11 місяців 2017 року.

Проте відповіді на запит ОСОБА_1 не отримав.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статей 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закону України "Про доступ до публічної інформації" (надалі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписами п.п. 1, 4 статті 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Отже, відповідач - Московсько-Бобрицька сільська рада у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації" є розпорядником інформації.

Стаття 23 Закону визначає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду, зокрема, запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надана відповідь на заяву ОСОБА_1

Варто зазначити, що позивач надав доказ на підтвердження відправлення електронного листа від 25.01.2018 (а.с.6).

Отже, такі дії відповідача є протиправними, оскільки порушили право позивача на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Московсько-Бобрицька сільська рада, як суб'єкт владних повноважень, не довела правомірності своїх дій щодо повторного ненадання відповіді ОСОБА_1 на повторний запит на інформацію, викладену у заяві від 18.12.2017 №713.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Тому, неподання Московсько-Бобрицькою сільською радою відзиву на позов ОСОБА_1 суд розцінює як визнання позову відповідачем.

Необхідно також зауважити, що позивач просить визнати протиправними дії щодо повторного ненадання відповіді на повторний запит на інформацію, викладену у заяві від 18.12.2017 №713.

Проте, ненадання відповіді на запит є бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, а не вчиненням протиправних дій.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо повторного ненадання відповіді на повторний запит на інформацію, викладену у заяві від №713 від 18.12.2017 та зобов'язати надати інформацію на запит.

Що стосується вимог позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає, що відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки жодних судових витрат позивачем не було здійснено, від сплати судового збору позивач був звільнений ухвалою суду від 06.08.2018.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 262-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Московсько-Бобрицької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Московсько-Бобрицької сільської ради (вул. Леніна, 24, с. Московський Бобрик, Лебединський район, Сумська область, 42235, ), що полягають у повторному ненаданні відповіді на повторний запит на інформацію ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), викладений у заяві №713 від 18.12.2017.

Зобов'язати Московсько-Бобрицьку сільську раду (вул. Леніна, 24, с. Московський Бобрик, Лебединський район, Сумська область, 42235, ) надати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) інформацію на запит, викладений у заяві №713 від 18.12.2017.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Соколов