Справа № 761/10550/17
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/50/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Назарій Миколайович, про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач) третя особа: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Назарій Миколайович, про скасування постанови, в якому просив суд: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дякон Назарія Миколайовича від 27 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 52940110), відкритого на підставі виконавчого листа № 2а-4388/11, виданого Шевченківським районним судом міста Києва від 02 квітня 2013 року; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дякон Назарія Миколайовича відновити виконавче провадження № ВП52940110.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 березня 2013 року Київський апеляційний адміністративний суд постановив зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії в розмірах, установлених ч.3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» починаючи з 25.05.2011 року, з урахуванням попередніх виплат.

02 квітня 2013 року на підставі вказаного рішення суду, було видано виконавчий лист, який позивачем було пред'явлено до виконання. На підставі виконавчого листа державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дяконом Н.М. було відкрито виконавче провадження ВП №52940110. Разом з тим, 27 грудня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». З вказаною постановою позивач не згодний, оскільки боржником у виконавчому провадженні не було виконано рішення суду в повному обсязі та не здійснено нарахування пенсії за останньою штатною посадою, починаючи з 23.07.2011 року, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суд з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 30 березня 2017 року по справі відкрито провадження.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-607 від 07.11.2017року, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Малинникову О.Ф. у зв'язку із звільненням судді Гуменюк А.І.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-202 від 15.05.2018, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Рибака М.А.. у зв'язку із довготривалим перебуванням на лікарняному судді Малинникова О.Ф.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 10 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою суду від 17.05.2018 року адміністративну справу призначено до розгляду на 14.00 год. 12.09.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідач та третя особа про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, свого представника до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили, відзив та пояснення на позов не подавали.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2011 року (справа №2-а-4388/11) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії в розмірах, встановлених ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», починаючи з 29.04.2011 року, з урахуванням попередніх виплат.

Вказана постанова змінена постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року за якою зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії в розмірах установлених ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», починаючи з 25.05.2011 року, з урахуванням попередніх виплат.

На виконання зазначеної постанови суду апеляційної інстанції було видано виконавчий лист та позивачем пред'явлено його до примусового виконання.

Листом від 01.12.2016 року Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що на виконання рішення суду починаючи з 25.05.2011 року з урахуванням попередніх виплат управлінням 29.11.2016 року на користь ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 4 208,11 грн. на вкладний рахунок стягувача.

Як вказує позивач, перерахунок пенсії проводився на підставі постанови, проте лише за період з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року. Зазначений період здійснення перерахунку пенсії також доводиться іншими матеріалами справи, а саме: розрахунком на доплату та дорученням на одноразову виплату пенсії. Тобто відповідачем фактично не виконано рішення суду.

Разом з тим, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Дяконом Н.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підстав п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державним виконавцем встановлено, що згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.12.2016 року управлінням виконано рішення на користь ОСОБА_1

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року виконана не в повному обсязі, а лише за період з 25.05.2011 року по 22.07.2011. При цьому, державним виконавцем не здійснено дій для виконання рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2018 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо нарахування та виплати пенсії позивачу, виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, починаючи з 23.07.2011 року за постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року (справа 2-а-4388/11) та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 23.07.2011 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року по справі №2-а-4388/11 виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії в розмірах установлених ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням попередніх виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної статті передбачено права та обов'язки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, приймаючи постанову від 27.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП №52940110 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дякон Н.М. діяв всупереч вимог закону, оскільки Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року не була виконана у спосіб та в порядку, що встановлені виконавчим документом.

Чинність прийнятої постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що постанова суду не буде виконана. Це суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень ст. ст. 8, 9 КАС України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002р. у справі «Бурдов проти Росії» зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006р. у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вжито всіх заходів щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 року, а виконавче провадження закінчено з порушенням вимог законодавства. Таким чином, викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 121, 122, 139, 143, 160, 181, 192, 211, 241-246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 КАС України; ст. ст. 3, 19 Конституції України, ст. ст. 18, 39, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ РІШЕННЯ:

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Назарій Миколайович, про скасування постанови - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дякон Назарія Миколайовича від 27 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 52940110), відкритого на підставі виконавчого листа № 2а-4388/11, виданого Шевченківським районним судом міста Києва від 02 квітня 2013 року.

Зобов'язати виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дякон Назарія Миколайовича вирішити у встановленому законом порядку питання про відновлення виконавчого провадження ВП № 52940110, відкритого на підставі виконавчого листа № 2а-4388/11, виданого Шевченківським районним судом міста Києва від 02 квітня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві: 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Назарій Миколайович 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено 17.09.2018 року.