Справа № 826/2163/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2018 року № 826/2163/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянув у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тоцької Ольги Володимирівни, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович», ОСОБА_3, про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії,

За участі представників сторін:

представник позивача, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник відповідача, Стретович С.М., Макаренко Т.В.

відповідач, Тоцька О.В.,

пр-к 3 особи, ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тоцької Ольги Володимирівни, за участю третіх осіб - товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович», ОСОБА_3, та просить суд:

Визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тоцької Ольги Володимирівни (номер свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю 7822, АДРЕСА_1) по здійсненню реєстраційної дії (запис від 08 листопада 2016 року № 7003685 «зміна керівника юридичної особи») щодо державної реєстрації зміни керівника і внесення у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» () ОСОБА_3 як керівника товариства, яка відбулась 08 листопада 2016 року;

Скасувати реєстраційну дії (запис від 08 листопада 2016 року № 7003685 «зміна керівника юридичної особи») вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою Ольгою Володимирівною (номер свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю 7822, АДРЕСА_1) щодо державної реєстрації змін керівника і внесення у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» () ОСОБА_3 як керівника товариства, яка відбулась 08 листопада 2016 року;

Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тоцької Ольги Володимирівни (номер свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю 7822, АДРЕСА_1) внести запис у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо скасування реєстраційної дії (запис від 08 листопада 2016 року № 7003685 «зміна керівника юридичної особи») щодо державної реєстрації зміни керівника і внесення у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» () ОСОБА_3 як керівника товариства.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08 листопада 2016 року ним виявлено зміни у відомостях про товариство з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» (), а саме зміни керівника на ОСОБА_3, про які позивач, який є єдиний діючий учасник товариства та власник 50% частки у Статутному капіталі Товариства рішень не приймав. Реєстрацію змін було проведено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О.В.

Вважаючи реєстраційну дію незаконною позивач звертається до суду.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/2163/17(далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні. Водночас відповідачу запропоновано надати письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, а також зобов'язано надати належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи на спірний об'єкт нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у письмовому провадженні наявні у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» () та на даний час володіє 50 % частки у Статутному капіталі товариства.

08 листопада 2016 року позивач дізнався про зміни керівництва у відомостях про товариство з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович».

Позивач як учасник товариства жодних рішень щодо зміни керівництва не приймав.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О.В. (номер свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю 7822, АДРЕСА_1) проведено реєстрацію змін про керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович», а саме: до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про керівника - ОСОБА_3 з 22 червня 2015 року (запис від 08 листопада 2016 року № 7003685 «зміна керівника юридичної особи»).

Для зміни керівника юридичної особи, відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), державному реєстратору обов'язково повинно надаватися рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни що вносяться до Єдиного державного реєстру.

Жодних рішень про призначення ОСОБА_3 генеральним директором товариство загальними зборами не приймало, а тому внесення змін до Єдиного державного реєстру є протиправним.

За даними Єдиного державного реєстру ОСОБА_3 є директором товариства з 22 червня 2015 року. Зазначена дата є датою прийняття рішення Шевченківський районним судом міста Києва у справі № 761/7452/15-ц про поновлення ОСОБА_3 на посаді генерального директора товариства.

Однак, вказаним рішенням про поновлення ОСОБА_3 на посаді генерального директора товариства лише поновлено трудові права особи, але не призначено виконавчий орган товариства, оскільки дане питання не належить до повноважень суду.

Таким чином, ухвалене судом рішення не є документом, яке дає право на внесення змін до відомостей про юридичну особу.

Вказаний висновок підтверджено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року у справі № 826/15796/15, яку залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року, та якою підтверджено правомірність дій державного реєстратора щодо відмови у внесенні відомостей до реєстру про ОСОБА_3 як керівника товариства на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року.

Не зважаючи на підтверджену судовим рішенням правомірність дій державного реєстратора щодо залишення без розгляду документів, поданих ОСОБА_3 та правомірність відмови у внесенні відомостей про нього як про керівника до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, приватним нотаріусом внесено відомості про зміну керівника товариства до реєстру, чим допущено протиправні дії.

Вважаючи рішення про державну реєстрацію протиправним та таким що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон) (в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону, державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону державна реєстрація базується на таких основних принципах: обов'язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; врегулювання відносин, пов'язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; державної реєстрації за заявницьким принципом; прийняття документів для державної реєстрації та здійснення державної реєстрації за принципом екстериторіальності в межах України; єдності методології державної реєстрації; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.

Статтею 5 Закону визначено систему органів державної реєстрації.

Частиною першою статті 7 Закону передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 14 частини другої статті 9 Закону в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема: відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Подання документів для державної реєстрації а також вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації визначено статтями 14 та 15 Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі;

2) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв'язку з юридичною особою;

3) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) протоколу засідання керівного органу громадського формування, на якому відповідно до установчого документа було скликано засідання вищого органу управління, - у разі державної реєстрації змін до відомостей про громадське формування;

4) документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення відповідно до статуту громадського формування про внесення змін до Єдиного державного реєстру, - у разі державної реєстрації змін до відомостей про громадське формування;

5) відомості про керівні органи громадського формування (ім'я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв'язку) - у разі внесення змін до складу керівних органів;

6) документ, що підтверджує реєстрацію іноземної особи в країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі змін, пов'язаних із входженням до складу засновників юридичної особи іноземної юридичної особи;

7) документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону;

8) установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі;

9) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) передавального акта - у разі внесення змін, пов'язаних із внесенням даних про юридичну особу, правонаступником якої є зареєстрована юридична особа;

10) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, та/або рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про примусове виключення із складу засновників (учасників) юридичної особи або ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі внесення змін, пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи.

Окрім того наказом Міністерства юстиції України від 09 лютого 2016 року № 359/5 затверджено Порядок державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи» (далі - Порядок).

Вказаний Порядок визначає процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон) державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи (далі - державна реєстрація), права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації.

Відповідно до вимог частини першої статті 25 Закону та пункту 6 розділу І Порядку державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, документів, що подаються заявником для державної реєстрації, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту «г» частини п'ятої статті 41 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів належить: г) утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства.

Повноваження, передбачені, зокрема, пунктом "г" належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів і не можуть бути передані іншим органам товариства.

Протокол загальних зборів акціонерів підписується головою і секретарем зборів і не пізніш як через три робочих дні після закінчення зборів передається виконавчому органу акціонерного товариства (статті 41 Закону України «Про господарській товариства»).

Відповідно до статті 58 Закону України «Про господарській товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 65 Господарського кодексу України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Підстави для відмови у державній реєстрації визначено статтею 28 Закону, а саме:

1) документи подано особою, яка не має на це повноважень;

2) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії;

3) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення про арешт корпоративних прав - у разі державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у зв'язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи;

4) не усунуто підстави для зупинення розгляду документів протягом встановленого строку;

5) документи суперечать вимогам Конституції та законів України;

6) документи суперечать статуту громадського формування;

7) порушено встановлений законом порядок створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи;

8) невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону;

9) щодо засновника (учасника) юридичної особи, що створюється, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

10) щодо юридичної особи, стосовно якої подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов'язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

11) документи для державної реєстрації припинення юридичної особи подані:

раніше строку, встановленого цим Законом;

щодо юридичної особи, що припиняється в результаті її ліквідації та є засновником (учасником) інших юридичних осіб та/або має не закриті відокремлені підрозділи;

в Єдиному державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення;

щодо акціонерного товариства, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованої реєстрації випуску акцій;

щодо юридичної особи - емітента цінних паперів, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованих випусків цінних паперів;

щодо юридичної особи, що ліквідується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

щодо юридичної особи, що реорганізується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та відсутній узгоджений план реорганізації юридичної особи;

щодо юридичної особи, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування;

щодо юридичної особи, стосовно якої надійшли відомості про відкрите виконавче провадження;

щодо юридичної особи, стосовно якої відкрито провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини четвертої статті 28 Закону, відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених цією статтею, а також відмова у державній реєстрації (легалізації) професійної спілки, її організації або об'єднання не допускається.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що 08 листопада 2016 року, до неї як до державного реєстратора звернувся ОСОБА_3 із заявою (реєстраційною карткою) про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про нього як про керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року у справі №761/7452/15-ц.

Відповідно до зазначеного рішення, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 поновлено на посаді генерального директора товариства. Рішення в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню.

Відповідач, при вивченні документів, підстав для відмови у вчиненні державної реєстрації змін щодо керівництва товариства не вбачав.

Перевіркою реєстраційних записів щодо призначення ОСОБА_3 керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» відповідач підтвердив наявність рішення загальних зборів товариства від 03 січня 2002 року, яке лягло в основу рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року про поновлення ОСОБА_3 на посаді.

З урахуванням відсутності законних підстав для відмови у реєстрації змін та на виконання судового рішення про відновлення ОСОБА_3 на посаді керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович», діючи відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України щодо обов'язковості судового рішення до виконання, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О.В. внесено запис до Єдиного державного реєстру щодо товариства - «ОСОБА_3 - керівник з 22 червня 2016 року».

Таким чином, спірні реєстраційні дії було вчинені на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року у справі №761/7452/15-ц.

Відповідно до резолютивної частини вказаного рішення суду, зокрема, ОСОБА_3 поновлено на посаді Генерального директора ТОВ «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» (ідентифікаційний код юридичної особи 23154579).

Оскільки, відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відомості про керівника юридичної особи становлять частину інформації про таку юридичну особу, що фіксується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вказане рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року у справі № 761/7452/15-ц є рішенням суду, яке та тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а тому є підставою для вчинення реєстраційної дії, в даному випадку, про зміну керівника товариства.

Окрім того, як уже зазначалось вище відповідачем шляхом перевірки реєстраційних записів щодо призначення ОСОБА_3 керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» підтверджено наявність рішення загальних зборів товариства від 03 січня 2002 року.

Із системного аналізу викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість дій відповідача щодо оскаржуваної реєстраційної дії, а тому, відповідно, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року, яку залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 30 червня 2016 року у справі № 826/15796/15 оскільки обставини, які встановлювалися у такому судовому рішенні, з урахуванням вимог статті 78 КАС України, не можуть впливати на порядок прийняття рішення в даній справі оскільки були предметом розгляду іншого спору за інших підстав та за участю інших сторін.

Позивачем під час розгляду справи встановлені судом обставини не спростовано, належних та необхідних доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог не надано.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням наведеного, виходячи із предмету адміністративного позову та встановлених обставин під час розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тоцької Ольги Володимирівни (03049, АДРЕСА_3), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» (04209, м. Київ, вул. Г.Дніпра, 16-А, кв. 212, ), ОСОБА_3 (АДРЕСА_5, рнокпп НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда