Справа № 1540/3642/18
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3642/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (65065, АДРЕСА_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом (а.с.5-7,26-27) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса (далі ОПФУ), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №831278 від 02.04.2018 року про відмову йому, як судді у відставці, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням доплати за почесне звання «Заслужений юрист України»;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати щомісячно йому пожиттєвого утримання з урахуванням почесної нагороди «Заслужений юрист України» в розмірі 15% посадового окладу, згідно довідки Апеляційного суду починаючи з моменту звернення, тобто з 28.03.2018 року;

- зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати йому щомісячне пожиттєве утримання з урахуванням почесної нагороди «Заслужений юрист України» у розмірі 15% посадового окладу згідно довідки Апеляційного суду починаючи з моменту звернення, тобто з 28.03.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період його роботи суддею Апеляційного суду Одеської області Указом Президента України №696/2006 від 19.08.2006 року, йому було присвоєно звання «Заслужений юрист України» та виплачувалась надбавка у розмірі 15% посадового окладу відповідно до п.«в» ч. 3 Постанови КМУ№2288 від 13.12.1999 року та наказу голови Апеляційного суду Одеської області № 124-е від 18.09.2006 року, яка відповідала діючому на той час законодавству, а саме ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року та положенням Закону України «Про оплату праці» від 01.05.1995 року.

В березні 2018 року, отримавши довідку Апеляційного суду Одеської області про свою суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням доплати за почесне звання «Заслужений юрист України», позивач звернувся до ОПФУ із заявою про перерахунок довічного утримання та отримав відмову з посиланням на те, що діючим законодавством такі виплати не передбачені. На його запит Головне управління Державної Казначейської служби України в Одеській області щодо порядку формування та відповідальні органи за подібні виплати, було надано відповідь, що такі кошти акумулюються в Пенсійному фонді, який вирішує умови виплат.

Вважаючи протиправним рішення №831278 від 02.04.2018 року, протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати щомісячно йому довічного утримання з урахуванням почесної нагороди «Заслужений юрист України» в розмірі 15% посадового окладу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 24.07.2018 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову (а.с. 20-22).

Ухвалою суду від 17.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) (а.с. 2-4).

Ухвалою суду від 03.09.2018 року витребувані з Апеляційного суду Одеської області докази по справі (а.с. 44-45).

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов (а.с.57-58), в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що згідно ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010року №2453-VІ та ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат: за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Листом ОПФУ №831278 від 02.04.2018 року роз'яснено, що врахування при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці в суддівську винагороду інших виплат, окрім зазначених, чинним законодавством, не передбачено. Проводити перерахунок довічного грошового утримання з 28.03.2018 року відповідач не мав законних підстав, таким чином діяв у рамках чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з квітня 1976 року по червень 1982 року працював народним суддею Великомихайлівського районного народного суду Одеської області, з червня 1982 року по вересень 1986 року - народним суддею Овідіопольського районного народного суду Одеської області, з липня 1983 року по вересень 1986 року обіймав також посаду голови суду, з вересня 1986 року обіймав посаду судді Апеляційного суду Одеської області. Верховною Радою України 15 травня 1997 року обраний безстроково суддею Одеського обласного суду (нині - Апеляційний суд Одеської області).

Указом Президента України №696/2006 від 19.08.2006 року позивачу присвоєно звання «Заслужений юрист України» (а.с. 29-30).

Наказом голови Апеляційного суду Одеської області №124-ос від 18.09.2006 року, з 19.08.2006 року позивачу була встановлена надбавка за почесне звання «Заслужений юрист України» у розмірі 15 відсотків його посадового окладу відповідно до постанови КМУ від 13.12.1999 року №2288 (а. с. 31).

Згідно з архівними відомостями по заробітній платі ОСОБА_1, вказану надбавку він отримував у період з 19.08.2006 року по 31.12.2011 року (а.с 66-79).

18.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Вищої Ради Юстиції із заявою про відставку, рішенням Вищої Ради Юстиції № 301/0/15-13 від 16.05.2013 року до Верховної Ради України внесено подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду Одеської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної Ради України №313-VII від 23.05.2013 року ОСОБА_1 звільнений з посади судді Апеляційного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

15.03.2018 року позивач отримав довідку Апеляційного суду Одеської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вихід.№154 від 15.03.2018 року, в який зазначено, що станом на 15.03.2018 року розмір його суддівської винагороди, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склала 35786,00 грн, у тому числі щомісячна доплата за почесне звання «Заслужений юрист України» у розмірі 2640,00 грн. (а.с. 28).

ОСОБА_1 звернувся до ОПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

ОПФУ прийнято рішення №831278 від 02.04.2018 року «Про відмову у перерахунку пенсії».

В рішенні зазначено, що розглянувши заяву №1851 від 28.03.2018 року щодо перерахунку пенсії позивачу його повідомлено, що в перерахунку пенсії з більшого заробітку на підставі наданої довідки від 15.03.2018 року №154, виданої Апеляційним судом Одеської області відмовлено.

В якості підстав для такої відмови в оскаржуваному рішенні зазначено, що згідно із ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року та ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат: за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в судді; науковий ступінь; за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. При цьому врахування при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці в суддівську винагороду інших виплат, окрім зазначених, чинним законодавством не передбачено. Таким чином, щомісячна доплата за почесне звання «Заслужений юрист України» зазначена у наданій довідці не може бути врахована для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 32).

На звернення позивача до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області стосовно виділення на рахунок ОПФУ 2640,00 грн щомісячно, починаючи з березня 2018 року згідно з довідками Апеляційного суду Одеської області, його листом №16-08/1280-3889 від 23.06.2018 року повідомлено, зокрема, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, до компетенції Головного управління не віднесені повноваження, щодо виділення на рахунок ОПФУ 2640,00 грн. щомісячно, починаючи з березня 2018 року згідно з довідками Апеляційного суду Одеської області (а.с. 13-14).

Дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч.1 ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься суддівська винагорода та щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює питання, зокрема, суддівської винагороди та призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На час видання наказу голови Апеляційного суду Одеської області №124-ос від 18.09.2006 року, яким з 19.08.2006 року позивачу була встановлена надбавка за почесне звання «Заслужений юрист України» у розмірі 15 відсотків його посадового окладу оплата праці суддям визначалась ст. 44 Закону України №2862-ХІІ «Про статус суддів».

Статтею 44 цього Закону було визначено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такою постановою була, зокрема, постанова КМУ №865 від 03.09.2005 року.

Вказана постанова КМУ №865 від 03.09.2005 року втратила чинність згідно з постановою КМУ від 01.12.2010 року №1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Пунктом 3 постанови КМУ від 01.12.2010 року №1097 встановлено, що ця постанова набирає чинності з 1 січня 2011 р., крім абзацу третього пункту 1, пункту 5 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів, пунктів 7 - 9, 11 - 15, 17, 19, 20, 22 - 24 переліку актів Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, які набирають чинності одночасно із статтями 129 і 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ (далі Закону України №2453-VІ) був прийнятий 07.07.2010 року (далі Закону України №2453-VІ) та згідно з п.2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визнаний таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку постановою Верховної Ради України №313-VII від 23.05.2013 року, тобто під час дії Закону України №2453-VІ

Статтею 129 Закону України №2453-VІ («Суддівська винагорода») визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 ст.129 Закону України №2453-VІ суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Розділом XII « Прикінцеві положення» Закону України №2453-VІ встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім, зокрема, статей 129 та 130 цього Закону щодо суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, які вводяться в дію з 1 січня 2011 року. Суддівська винагорода, нарахована судді відповідно до цього Закону з 1 січня 2011 року за повний відпрацьований місяць, не може бути меншою, ніж його середній дохід за попередні 12 місяців (абз.6 пункту 1 розділу XII).

Законом України від 23.12.2010 року № 2856-VI «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» внесені зміни в абз.6 пункту 1 розділу XII та він викладений у наступній редакції «статей 129 та 130 цього Закону щодо суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, які вводяться в дію з 1 січня 2012 року. Суддівська винагорода, нарахована судді відповідно до цього Закону з 1 січня 2012 року за повний відпрацьований місяць, не може бути меншою, ніж його середній дохід за попередні 12 місяців».

Тобто вказаним Законом фактично було відстрочено набрання чинності Закону щодо суддівської винагороди та її складових встановлених цим Законом.

Стаття 129 Закону щодо суддівської винагороди та її складових набрала чинності з 01.01.2012 року.

Таким чином, оскільки ч.2 ст.129 Закону визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, з 01.01.2012 року суддям визначалась суддівська винагорода тільки зі складових визначених цим Законом, а саме з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Набрання чинності Закону України №2453-VІ в частині нарахування та виплати суддівської винагороди слугувало підставою для припинення виплати позивачу надбавки за почесну нагороду «Заслужений юрист України», що підтверджується архівними відомостями по заробітній платі ОСОБА_1 щодо отримання ним вказаної надбавки у період з 19.08.2006 року по 31.12.2011 року. Вказані обставини свідчать про обізнаність позивача про складові суддівської винагороди, яку він отримував перед виходом у відставку.

Поняття суддівської винагороди, визначене у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним. Таким чином, положеннями Закону чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить доплата за почесне звання «Заслужений юрист України».

Аналогічні правові норми закріплені у чинному Законі України від 02 червня 2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому утримання.

Суд вважає, що рішення відповідача про відмову у перерахунку довічного грошового утримання позивача з урахуванням доплати за почесне звання «Заслужений юрист України» не є звуженням змісту та обсягу прав позивача, оскільки законодавство, чинне на момент виходу позивача у відставку, виплату такої допомоги не передбачало, у склад суддівської винагороди воно не входило. Закон України «Про статус суддів» втратив чинність у зв'язку з проведенням судової реформи та прийняттям Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, який і змінив складові суддівської винагороди, передбачав поступово збільшення посадового окладу. Крім того, перехідними положеннями було встановлено, що суддівська винагорода, нарахована судді відповідно до цього Закону з 1 січня 2012 року за повний відпрацьований місяць, не може бути меншою, ніж його середній дохід за попередні 12 місяців»

Саме за новими складовими суддівської винагороди позивач отримував цю винагороду з 01.01.2012 року. З цього строку відповідно до архівних відомостей по заробітній платі ОСОБА_1 та листа Апеляційного суду Одеської області №559 від 11.09.2018 року, доплату за почесне звання «Заслужений юрист України» він не отримував, вона була виключена зі складу суддівської винагороди на підставі діючого Закону, яким введені нові підходи до формування цієї винагороди.

Суд критично оцінює надану Апеляційним судом Одеської області позивачу довідку за №154 від 15.03.2018 року, в який зазначено, що станом на 15.03.2018 року суддівська винагорода позивача складає 35786,00 грн та включає таку складову як щомісячна доплата за почесне звання «Заслужений» у сумі 2640,00грн, оскільки відсутні законні підстави для включення до суддівської винагороди, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддями у відставці, щомісячної доплати за почесне звання «Заслужений». Крім того, судом достовірно встановлено, що така доплата позивачу на час виходу його у відставку не виплачувалась.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача з посиланням на положення Закону України «Про оплату праці», згідно яких структура заробітної плати складається з основної та додаткової, куди входять виплати за трудові успіхи а також виплати, не передбачені діючим законодавством, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №831278 від 02.04.2018 року про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням доплати за почесне звання «Заслужений юрист України» задоволенню не підлягають, та відповідно не підлягають задоволенню як похідні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання вчинити певні дії.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. ст. 72,90 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Кожна сторона відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.246 КАС України суд у резолютивній частині рішення повинен зазначити розподіл судових витрат. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем не сплачений судовий збір, у зв'язку з чим питання про його сплату суд вважає необхідним вирішити у судовому рішенні шляхом стягнення з позивача судового збору у сумі 704,80грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,5,6,7,9,241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (65065, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а, ) про визнання протиправним та скасування рішення №831278 від 02.04.2018 року про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням доплати за почесне звання «Заслужений юрист України»; про визнання протиправною бездіяльність щодо перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням почесної нагороди «Заслужений юрист України» в розмірі 15% посадового окладу згідно з довідкою Апеляційного суду починаючи з 28.03.2018 року; про зобов'язати перерахувати та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням почесної нагороди «Заслужений юрист України» у розмірі 15% посадового окладу згідно з довідкою Апеляційного суду починаючи з 28.03.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80грн. на рахунок Одеського окружного адміністративного суду (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 4032; наявність відомчої ознаки: « 84» Окружні адміністративні суди.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.