Справа № 266/4029/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року справа №266/4029/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Гайдара А.В., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 серпня 2018 року (повне судове рішення складено 09 серпня 2018 року в м. Маріуполі) у справі № 263/4029/18 (суддя в І інстанції Шишилін О.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції (далі - Управління) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.07.2018 працівником УПП в Донецькій області, ПІБ та посада не відомі, було винесено постанову ВР № 091043 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2, 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Позивач дану постанову вважає не законною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в порушення вимог ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містить: прізвища, ім'я та по батькові, і посади посадової особи, яка склала постанову; в постанові зазначена дата «06.06.2018», проте це не відповідає дійсності з огляду на те, що постанову працівником УПП в Донецькій області було складено 06.07.2018 року; його місце проживання; опис обставин, встановлених під час розгляду справи, зі змісту постанови взагалі не можливо встановити, яке саме порушення начебто він скоїв. Крім того, він адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2, 3 статті 140 КУпАП не скоював. Також, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, йому не роз'яснили права та не дали можливості скористатися правовою допомогою, не були досліджені докази. Більш того, на його прохання пред'явити докази, йому було відмовлено, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справі, свідки правопорушення, а тому позивач просив визнати протиправними дії посадової особи УПП в Донецькій області щодо складання постанови серії ВР № 091043 від 06.06.2018 відносно нього, скасувати постанову серії ВР № 091043 від 06.06.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2, 3 статті 140 КУпАП.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 09 серпня 2018 року у цій справі позов задоволено, внаслідок чого постанову посадової особи УПП в Донецькій області серії ВР № 091043 від 06.06.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою серії ВР № 091043 від 06.06.2018 ОСОБА_1 визнано винним за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 статті 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с. 15).

Згідно вищевказаної постанови 06.06.2018 о 10 год. 55 хв. у м. Маріуполі, ОСОБА_1 порушив визначений порядок погодження з уповноваженим підрозділом щодо проведення робіт, проводив прокладання комунікацій без узгодження з НП, також проводив роботи на тротуарі, при цьому на місці виконання робіт технічні засоби ПДР відсутні, чим порушив п. 32.1 ПДР.

Зі змісту вищевказаної постанови не можливо встановити: посаду, прізвище, ім'я та по батькові, посадової особи, яка склала постанову; суть адміністративного правопорушення, обставини, встановлені при розгляді справи та які саме правила дорожнього руху, було порушено позивачем. Вказані неточності не спростовані відповідачем, в той час, коли позивач у позові зазначає про не вірно зазначену дату винесення постанови та дату скоєння правопорушення 06.06.2018, замість вірного 06.07.2018.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 32.1 ПДР України, з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б) умови та порядок руху колон у складі більш як п'яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Частинами 2, 3 ст. 140 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об'єктів дорожнього сервісу; здійсненняпасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, та за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Ухвалою суду першої інстанції від 30 липня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 09 серпня 2018 року (а.с. 16).

В супровідному листі від 31 липня 2018 року суд першої інстанції повідомив учасників справи про дату, час та місце судового засідання по даній справі та направив відповідачу в додатках до супровідного листа копію вищевказаної ухвали та копію позову з додатками (а.с. 18). Повідомлення здійснено електронною поштою, що не суперечить вимогам КАС України (а.с. 15 зворот).

Вищенаведений супровідний лист суду першої інстанції від 31 липня 2018 року отриманий Управлінням патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України цього ж дня, 31 липня 2018 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції відповідача по справі на копії супровідного листа (а.с. 22).

Посилання апелянта на те, що ним не отримано копії позовної заяви та доданих до неї документів, не може бути прийнято колегією суддів до уваги, оскільки апелянтом не надано суду доказів складення ним Акту відсутності додатків при отриманні від суду документів по даній справі.

Крім того, апелянт не заперечує проти того, що ним отримано супровідний лист, в якому суд повідомив учасників справи про дату та час судового засідання - 09 серпня 2018 року о 15:00 год. Тобто, відповідачу була відома дата та час судового засідання.

Разом з цим, лише 08 серпня 2018 року відповідач подає до суду першої інстанції клопотання про направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками, про що свідчить копія штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с. 21).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не доведено факт не направлення судом першої інстанції копії позовної заяви разом з додатками, тому доводи апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив його права у наданні відзиву на позову заяву та доказів, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач не був позбавлений права прибути у судове засідання 09 серпня 2018 року, про яке йому було відомо із супровідного листа суду та подати клопотання про надання йому необхідних процесуальних документів, або подати клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскільки апелянт не надав докази неможливість подання ним до суду першої інстанції матеріалів по даній справі, суд враховуючи приписи статті 308 КАС України не приймає до уваги докази апелянта, які були подані ним разом з апеляційною скаргою і які не були досліджені судом першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідачем місцевому суду не було надано будь-яких доказів та фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суду не надано відомостей про залучення свідків при розгляді поліцейським адміністративного провадження, внаслідок якого прийнято постанову, що оскаржується, відсутні пояснення особи яка притягнута до адміністративної відповідальності та відеоматеріали, тому суд першої інстанції, аналізуючи фактичні обставини по справі, дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин законності ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.2,3 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, та не спростовано під час судового розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Надаючи оцінку обставинам справи та переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог на підставі наявних в матеріалах справи документів, а саме: за відсутності наданих відповідачем доказів вчинення позивачем вказаного вище правопорушення, не подання відзиву відповідачем, що суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував як визнання позову відповідно до ч.4 ст. 159 КАС України, тому місцевий суд правильно визнав оскаржувану постанову як необґрунтовану і таку, що слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Отже, спір судом першої інстанції за суттю вимог вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 серпня 2018 у справі № 263/4029/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 18 вересня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Сіваченко

Судді: А.В. Гайдар

О.О. Шишов