Справа № 336/4385/17(2-а/336/421/2017)
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року

Київ

справа №336/4385/17(2-а/336/421/2017)

адміністративне провадження №К/9901/2275/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Шлай А.В., Кругового О.О., Прокопчук Т.С. від 05.12.2017 у справі №336/4385/17(2-а/336/421/2017) за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - Шевченківське ОУПФУ) щодо відмови у перерахунку з урахуванням ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 120%, починаючи з 17.01.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що після призначення 29.03.1991 року пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", він продовжував працювати і сплачувати внески до Пенсійного фонду. 17.01.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вважає, що оскільки він жодного виду пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не отримував, то пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" має бути призначена йому з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 120%.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" йому призначена вперше, тому він має право на підвищення пенсії з урахуванням ч. 1 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні скарги позивача та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача та перевіривши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач з 29.03.1991 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 17.01.2017 року позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

10 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом № 248/К-1 від 28.07.2017 року відмовив позивачу у здійсненні вказаного перерахунку пенсії з посиланням на те, що при переведенні з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має підстав застосовувати ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вже перебував на обліку та отримував пенсію на день досягнення 60 років.

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» проводиться вперше після досягнення позивачем 69-річного віку, в січні 2017 року, то саме з цього періоду він отримує пенсію за віком, тобто на 160 місяців пізніше.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивач реалізував право виходу на пенсію у 1991 році у віці 43 роки за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то його звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2017 році у віці 69 років не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 1991 року по 2017 рік позивач отримував пенсію за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, коли позивач реалізував право виходу на пенсію у 1991 році у віці 43 років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то його звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2017 році у віці 69 років не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 1991 року по 2017 рік він отримував пенсію за вислугу років.

А відтак суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, наведені в касаційній скарзі ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Судді Верховного Суду