Справа № 320/5085/18
Суддя: Калугіна І. О.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.09.2018
Справа № 320/5085/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„04" вересня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Калугіної І.О.,

при секретарі - Воробйовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про скасування постанови та зміну заходу стягнення шляхом зменшення розміру штрафу за постановою Адміністративної комісії у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 червня 2018 року та постановити нову, якою зменшити адміністративне стягнення у розмірі 2550 грн. до мінімального розміру передбаченого санкцією статті.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19 червня 2018 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області була винесена постанова, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. При розгляді справи позивачу було призначено найвище адміністративне стягнення без урахування ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, а також без урахування майнового стану особи, як правопорушника. Щомісячна заробітна плата позивача складає 3400 грн., на утриманні якого знаходиться малолітня донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заробітна плата якої складає 2000 грн. на місяць.

Таким чином, призначена сума штрафу у розмірі 2550 грн. на теперішній час є дуже великою для його родини. Зазначив, що не мав умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, відзнака яку він демонстрував не мала на меті ніяких сепаратистських значень або була зброєю розпалювання конфлікту. У річницю свята «Перемоги» він таким чином вирішив вшанувати пам'ять загиблих воїнів, які в період Другої світової війни боронили межі України, однак адміністративна комісія не зважала на його пояснення.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, від неї надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких доводів щодо його матеріального становища не наводив, та в зв'язку з наявністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-3 КУпАП, Адміністративною комісією у справі про адміністративне правопорушення була винесена спірна постанова, однак за наявності наданих позивачем на обґрунтування позову доказів, не заперечує проти зменшення розміру штрафу до 850 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 червня 2018 року розглянувши протокол серії ГП № 387146 про адміністративне правопорушення від 09 травня 2018 року і матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-3 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 2550 грн. /а.с.4/.

Відповідно до змісту постанови, вбачається, що ОСОБА_1 09 травня 2018 року знаходячись на братському кладовищі за адресою: вул. Героїв України публічно використовував гвардійську стрічку, а саме носив її на піджаку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем матеріалами адміністративної справи ГП № 387146 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-3 КУпАпП України /а.с.39-49/.

Таким чином висновок відповідача про винуватість позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-3 КУпАП, є законним.

Водночас, згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, до обставин, що підлягають обов'язковому встановленню відносяться чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його скоєнні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують, або обтяжують відповідальність, чи спричинено моральну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також чи є інші обставини, які мають значення для вірного розгляду справи.

При цьому стаття 286 КАС України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності

Так, відповідно до положень ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З метою індивідуалізації відповідальності закон (частина 2 статті 33 КУпАП) вимагає від органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справу, під час накладення стягнення враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, згідно з статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто при притягненні особи до адміністративної відповідальності, вид і розмір стягнення має визначатися виходячи зі значності вчиненого правопорушення та мати достатній виховний характер для правопорушника.

В даному випадку, вказані обставини відповідачем не визначались та в достатній мірі не досліджувались, що виходячи з положень чинного законодавства, має наслідком порушення одного з принципів адміністративної відповідальності, а саме, що визначений вид адміністративного стягнення та його розмір має відповідати значимості вчиненого правопорушення.

Натомість відповідач, застосував адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-3 КУпАП шляхом накладення штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті, а саме в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2550 грн.

Однак при накладенні адміністративного стягнення відповідачем не враховано положення ст.23 та ч.2 ст.33 КУпАП, щодо індивідуалізації покарання, а саме що позивач вчинив дане правопорушення вперше, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався (відповідачем не надано таких даних), у скоєному розкаявся, повністю визнав свою вину, як на час судового розгляду так і на час складання самого протоколу про адміністративне правопорушення на місці скоєння 09 травня 2018 року, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також дружину ОСОБА_3, заробітна плата якої складає 2000 грн. /а.с.6-8/.

Також відповідачем не з'ясовано матеріального і сімейного стану позивача, ступеню його вини, в зв'язку з чим штраф у такому максимальному розмірі за вчинення правопорушення вперше може бути значним тягарем для позивача, враховуючи п'ятнадцятиденний строк сплати штрафу і подвійний його розмір у разі не сплати штрафу у встановлений строк.

У зв'язку із цим призначення штрафу в максимальному розмірі суд вважає необґрунтованим, в зв'язку з чим на підставі п.4 ч.3 ст.286 КАС України наявні підстави для зменшення суми стягнення зі 150 до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в зв'язку з чим в частині розміру накладення адміністративного стягнення постанова підлягає зміні.

В іншій частині постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-3 КУпАП, суд залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 77, 90, 229, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, ст. ст. 9, 23, 33, 245, 280 КУпАП України, ст. 19 Конституції України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про скасування постанови та зміну заходу стягнення шляхом зменшення розміру штрафу за постановою Адміністративної комісії у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про накладення адміністративного стягнення від 19 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2 550 гривень 00 копійок - змінити в частині заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, та застосувати стягнення до ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Суддя: Калугіна І.О.