Справа № 823/1690/18
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1690/18 Головуючий у 1-й інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Файдюка В.В.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 № 811 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області рядового поліції ОСОБА_2»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 № 144 о/с «Про звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» рядового поліції ОСОБА_2 - оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області»;

- поновити ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 27.03.2018;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108667) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.03.2018 і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проходив службу на посаді оперуповноваженого 1-го відділу управління оперативно-технічних заходів ГУПН з 02.01.2018 (а.с.111), прийняв присягу поліцейського.

З 22.02.2018 ОСОБА_2 було зараховано слухачем Харківського національного університету внутрішніх справ за індивідуальними планами програми первинної професійної підготовки (а.с.244).

26.03.2018 близько 01 години до чергової частини ГУПН в Черкаській області надійшло повідомлення, що оперуповноважений ГУПН в Черкаській області рядовий поліції ОСОБА_2, перебуваючи у стані сп'яніння, біля приміщення супермаркету «Гранд Маркет», що на перехресті вулиць Надпільної та Б.Хмельницького у м. Черкаси порушує громадський порядок.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 26.03.2018 № 810 дск призначено службове розслідування, яким встановлено, що поліцейські УПП в Черкаській області затримали рядового поліції ОСОБА_2 та доставили останнього до КУ «Черкаський обласний наркологічний диспансер», а у подальшому до Черкаського ВП ГУНП. Перебуваючи у наркологічному диспансері, рядовий поліції ОСОБА_2 відмомився від проходження медогляду на стан сп'яніння, що підтверджується випискою з амбулаторної карти № 565 (а.с.100). У приміщенні Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області стосовно рядового ОСОБА_2 патрульними поліцейськими складено адміністративні протоколи серії АА № 321233 (а.с.106), АА № 321234 (а.с.104) за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 та ч.1 ст.178 КУпАП відповідно та протокол про адміністративне затримання (а.с.105).

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 за № 811 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 та п.11 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, оперуповноваженого Головного управління Національної поліції у Черкаській області рядового поліції ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 № 144 о/с звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» рядового поліції ОСОБА_2 - оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись із зазначеними наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за що передбачено притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, то оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню, у зв'язку із чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувані накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню у зв'язку з тим, що призначення та проведення службового розслідування здійснено без дотримання вимог Інструкції № 230, зокрема п. 2.6 розділу ІІ де зазначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника. Водночас, наказу за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича «Про призначення та проведення службового розслідування» немає. При цьому, позивач зазначає, що у оскаржуваному наказі про звільнення від 26.03.2018 № 811 не мотивовано необхідність застосування стосовно ОСОБА_2 крайнього заходу дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) визначено положеннями Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція № 1376).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 1376 встановлено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

У разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення (п. 4 розділу ІІ Інструкції №1376).

Згідно з ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У відповідності до частини 1статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п.п. 6, 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об'єктивним.

Колегія суддів звертає увагу, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов'язком кожного поліцейського незалежно від того перебуває він під час виконання службових обов'язків чи у позаслужбовий час, що пов'язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вже було зазначено вище, позивача було звільнено зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни і законності, порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 та п. 11 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Колегія суддів звертає увагу, що порушення службової дисципліни та неетична поведінка позивача підтверджується наявними у справі матеріалами службового розслідування за цими фактом, а саме: відеофіксацією (відео № з камери СА 0024, з якого вбачається, що на 4 хв. 28 секунді та 5 хв. 04 секунді позивач висловлювався ненормативною лексикою, відео № з камери СА 0024, з якого вбачається, що на 04 хв. 24 секунді один екіпаж уже приїздив і попереджав, а на 6 хв. 23 секунді позивач висловлювався ненормативною лексикою) із наведенням прикладу належної поведінки інших поліцейських (відео № з камери СА 0045) та відеофіксацією з нагрудних камер поліцейських та складеними матеріалами службового розслідування, висновком від 26.03.2018.

Судом першої інстанції було досліджено диск відеофіксації з камер поліцейських, що здійснювались на нагрудні відео реєстратори з номерами СА0117, СА0045, СА0024 моделі DMT1, сертифіковані згідно сертифіката дослідження конструкції UA.TR.052.295-15 (а.с.231), що підтверджує обставини про те, що позивач дійсно порушив службову дисципліну, обов'язки, визначені ст. 7 Дисциплінарного статуту, Присягу поліцейського та Правила етичної поведінки поліцейських, тобто вчинив дисциплінарний проступок, виявивши неповагу до колег та до звання поліцейського, відмовившись пройти перевірку на ступінь алкоголю у співмірністю із поняттям «щирість», не вжив заходів з метою зняття підозр/звинувачень, не виконав пряму заборону у використанні ненормативної лексики.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними та самостійними видами відповідальності особи.

Колегія суддів зазначає, що позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред'являються до працівників поліції при проходженні служби і яких він повинен дотримуватися; за порушення вимог Закону № 580-VIII, несе дисциплінарну відповідальність згідно Дисциплінарного статуту.

На підставі статті 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Вирішення питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення є переважним правом керівника, який наділений правом накладання дисциплінарних стягнень.

В матеріалах службового розслідування серед вчинків, які дискредитуюсь звання працівника поліції вказується дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, розпивання алкогольних напоїв та неповага до співробітників поліції, маючи при собі зброю.

Колегія суддів вважає, що зазначені дії позивача є несумісними з проходженням служби в поліції, суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, оскільки підривають довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів поліції в цілому, принижують їх авторитет.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 15.10.2013 К/800/16508/13 та від 28.08.2014 К/800/66697/13.

Як вбачається з оскаржуваних наказів, вони прийняті уповноваженою особою з дотриманням вимог чинного законодавства.

Згідно з ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Пунктом 2.1 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція) передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Крім того, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 805/588/15-а.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при звільненні позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржувані накази є правомірними, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо доводів апелянта про протиправність звільнення як найсуворішого заходу впливу, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки у висновку службового розслідування не зазначено обставин, що пом'якшують відповідальність за вчинене порушення службової дисципліни та/або характеризують як взірцеву поведінку позивача, який сумлінно проходив первинну професійну підготовку, продемонстрував вірне служіння Українському народові, втілюючи у життя повагу до прав людини, зокрема до осіб, які несли службу у структурі ДСО та патрульної служби під час конфліктної ситуації вночі 26.03.2018.

Також, не беруться колегією суддів до уваги доводи апелянта про відсутність наказу за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича «Про призначення та проведення службового розслідування», оскільки даний факт не є безумовною підставою для скасування оскаржуваних наказів та для задоволення позовних вимог. При цьому, як вже було зазначено вище наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 № 810 дск призначено службове розслідування, водночас, встановити хто підписав вказаний наказ колегія суддів не може, оскільки в матеріалах справи вказаний наказ відсутній, а позивачем не надано суду апеляційної інстанції в обґрунтування своїх доводів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Файдюк В.В.

Повний текст постанови виготовлений 13.09.2018.