Справа № 818/1874/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1874/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Бартош Н.С. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справі № 818/1874/18, суддя О.А. Прилипчук, м. Суми

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач), звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Повідомлення №20-1/56191811/25 від 16.04.2018 року Головного державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, без прийняття до виконання, виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 р. у справі №818/607/17;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі №818/607/17 і постанови Сумського окружного адміністративного суду по справі №818/607/17 від 08.06.2017 про відшкодування моральної шкоди в сумі 43020 грн.;

- зобов'язати відповідача вчинити дії щодо виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду №818/607/17 від 10.10.2017 і постанови Сумського окружного адміністративного суду по №818/607/17 від 08.06.2017 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо протиправності повернення виконавчого документа стягувачу.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, суд, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017, за результатом перегляду постанови Сумського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р., задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 43020,00 грн. (сорок три тисячі двадцять) грн. 00 коп.

16.04.2018 р. головним державним виконавцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 складено повідомлення №20-1/56191811/25 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17, оскільки виконавчий документ в частині стягнення коштів з державного органу підлягає виконанню виключно органами Казначейства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, без прийняття до виконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 р. у справі №818/607/17, прийнято відповідачем у звязку з тим, що вказаний виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки боржником за ним є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а тому виконавчий лист підлягає виконанню виключно органами Казначейства.

Так, частиною 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За приписами ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Таким чином, за приписами зазначених норм виконання виконавчих документів за рішеннями про стягнення коштів з державних органів, здійснюється безпосередньо органами Казначейства.

Як встановлено з матеріалів справи, виконавчий лист №818/607/17 видано Сумським окружним адміністративним судом 10.11.2017 р. за рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року про стягнення з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 43020,00 грн.

Боржником за вказаним виконавчим документом є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Отже, стягувач, відповідно до ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" повинен був звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначене рішення про стягнення коштів з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення у разі якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий лист №818/607/17 виданий Сумським окружним адміністративним судом 10.11.2017 р. за рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року, не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, колегія суддів дійшла висновку, що, повернувши зазначений лист без виконання, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством України.

Зазначена правова позиція повністю відповідає висновкам Верхового Суду України, викладеним в постанові від 24 червня 2015 року по справі №3-317гс15, висновки якої колегія суддів, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховує при виборі та застосуванні норм права.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування Повідомлення №20-1/56191811/25 від 16.04.2018 р..

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на положення п. 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року (далі - Порядок), відповідно до якого рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості, з наступних підстав.

Пунктом 1 зазначеного Порядку встановлено, що цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Так, пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" набрав чинності 01.01.2013 року.

Таким чином, приписи п. 3 Порядку щодо подання рішення до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості, не застосовуються до рішень, ухвалених після 01.01.2013 року.

З матеріалів справи встановлено, що рішення Харківського апеляційного адміністративного суду про стягнення з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь позивача грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди, прийнято 10.10.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Отже, відповідач не мав правових підстав для застосування положень Порядку.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності зазначеного повідомлення про повернення виконавчого листа без виконання, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання виконавчого листа №818/607/17, зобов'язання вчинити дії щодо його виконання та стягнення моральної шкоди, також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 271, 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справі № 818/1874/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5