Справа № 821/89/18
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/89/18

Категорія: 10.2.4

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення від 21 березня 2018 року, ухвалене Херсонським окружним адміністративним судом у складі головуючого судді Войтовича І.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення про відмову у відновленні виплати пенсії, про зобов'язання провести поновлення та виплату пенсії за віком починаючи з 07 жовтня 2009 року, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 204Х-25 від 29 серпня 2017 року про відмову у поновленні пенсії за віком;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою від 21 березня 2018 року Херсонський окружний адміністративний суд задовольнив клопотання представника відповідача про заміну Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням від 21 березня 2018 року, ухваленим у порядку письмового провадження, Херсонський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов ОСОБА_2:

- визнав протиправним рішення Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області № 204Х-25 від 29 серпня 2017 року про відмову поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком.

- зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести поновлення нарахування та виплати пенсії за віком ОСОБА_2, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дня звернення із заявою про поновлення виплати пенсії.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд змінити оскаржене рішення в частині строку, з якого має бути поновлена пенсія та зобов'язати пенсійний орган поновити виплату пенсії за віком з 07.11.2009 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі, з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково ототожнив строки встановлені для поновлення пенсії зі строками звернення до суду, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності вини пенсійного органу поновлення виплати пенсії за минулий час відбувається без обмеження будь-яким строком.

Апелянт посилається на рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009, яким були визнані неконституційними норми п. 2 ч. ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення ЄСПЛ у справі «Пічкур проти України», рішення Верховного Суду України від 19.05.2015 року та зазначає, що має безперечне право на поновлення належних пенсійних виплат.

25 червня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 та просить апеляційний суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

25 серпня 2018 року ОСОБА_2 надав відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на апеляційну скаргу, в якому просив суд не брати до уваги відзив, як необґрунтований, оскільки він не спростовує доводів апеляційної скарги.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, справа розглянута апеляційним судом у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеною з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_2 перебував на обліку в органах пенсійного фонду де отримував пенсію призначену йому за віком.

24 вересня 2000 року позивач виїхав з України на постійне проживання до Ізраїлю, у зв'язку з чим, йому припинена виплата призначеної пенсії.

31 липня 2017 року представник позивача подав до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області заяву про поновлення виплати призначеної раніше пенсії.

Листом від 29.08.2017 року №204/Х-25 Управління відмовило у задоволенні такої заяви, з посиланням на те, що остання має подаватись особисто пенсіонером (опікуном, піклувальником) з пред'явленням паспорту або іншого документу, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Не погоджуючись з отриманою відповіддю, представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії, а також наявності підстав для зобов'язання відповідача поновити нарахування та виплату такої пенсію. В частині позовних вимог щодо поновлення виплати пенсії за віком починаючи з 07.10.2009 року з відрахуванням індексації і компенсації втрати частини доходів суд відмовив.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені положення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України» та рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має право на поновлення призначеної йому пенсії за віком, а неможливість заявника особисто з'явитися до пенсійного органу, не може бути підставою для обмеження його у конституційному праві на пенсійне забезпечення.

З приводу доводів апелянта щодо дати з якої має відбутися поновлення виплати призначеної позивачу пенсії, апеляційний суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Частиною 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Апеляційний суд зазначає, що за змістом Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009, позбавлення пенсії осіб, які виїхали на постійне місце проживання до інших країн виникло з вини держави, а не органів, що призначають або виплачують пенсію, як вважає апелянт (пункті 3.3 рішення).

Оскільки припинення виплати призначеної позивачу пенсії проведено з вини держави, а не органів пенсійного фонду, а заява про поновлення її виплати подана до пенсійного органу лише у липні 2017 року, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поновлення призначеної позивачу пенсії має бути проведене з дня звернення ОСОБА_2 до органу пенсійного фонду, що також узгоджується і з приписами ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Також, апеляційний суд вважає помилковим посилання апелянта на рішення Верховного Суду України, оскільки в останніх не досліджувались питання строку, з якого особі має бути поновлена виплата пенсії.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-10, п. 2 ч. 6 ст. 12, 72-77, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Коваль М.П. Кравець О.О.