Справа № 826/17107/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

07 вересня 2018 року №826/17107/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особи проСолом'янської районної в місті Києві Державної адміністрації ОСОБА_2, керівник об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кремінь-1" ОСОБА_3 визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Деревицької Н.В.,

третьої особи - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_6,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 7 вересня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Солом'янської районної в місті Києві Державної адміністрації, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо не здійснення перевірки повноважень громадянки України ОСОБА_2 під час прийняття 24 червня 2016 року від неї заяви управителя ОСББ "Кремінь-1" ОСОБА_2;

- визнати протиправними дії Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо реєстрації 24 червня 2016 року за номером 108/5567 заяви управителя ОСББ "Кремінь-1" ОСОБА_2 як звернення ОСББ "Кремінь-1";

- визнати протиправними дії Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо задоволення заяви управителя ОСББ "Кремінь-1" ОСОБА_2 шляхом видання Розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.12.2016 №955 "Про передачу в управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1";

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.12.2016 №955 "Про передачу в управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1";

- зобов'язати Солом'янську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити дії щодо відновлення функцій з управління багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 у місті Києві, які існували до реєстрації відповідачем 24.06.2016 №108/5567 заяви управителя ОСББ "Кремінь-1" ОСОБА_2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, керівника об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кремінь-1" ОСОБА_3 та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій Солом'янської районної в місті Києві Державної адміністрації, які полягають у нездійсненні перевірки повноважень ОСОБА_2 під час прийняття від останньої заяви про передачу будинку АДРЕСА_1 в управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кремінь-1» і як наслідок, прийняття протиправного розпорядження від 16.12.2016 №955.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи це тим, що Солом'янська районна в місті Києві Державна адміністрація при прийнятті оскаржуваного рішення діяла на підставі та в межах чинного законодавства, вчинила всі необхідні дії для реєстрації заяви ОСОБА_2, перевірки її повноважень, належного розгляду зазначеної заяви та прийняття вмотивованого рішення за результатами її розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2018 №826/17107/17 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням строків звернення до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2018 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2018 адміністративну справу №826/17107/18 прийнято до розгляду, продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2018 закрито підготовче провадження у справі 826/17107/17 та за наявності згоди учасників справи продовжено розгляд справи в судовому засіданні 07.09.2018 по суті.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до Солом'янської районної в місті Києві Державної адміністрації із заявою, в якій просила вчинити відповідні дії щодо передачі будинку АДРЕСА_1 в управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кремінь-1», яке було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань - 16.06.2016.

Вказана заява була прийнята та зареєстрована відповідачем 24.06.2016 під номером №108/5567.

За посиланням відповідача, 02.12.2016 відбулась нарада з питань передачі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в управління ОСББ «Кремінь-1», де ОСОБА_2 було надано копію протоколу від 25.05.2016 №2, щодо надання її повноважень представляти інтереси ОСББ «Кремінь-1» в органах державної влади, у тому числі щодо приймання-передачі вказаного вище житлового будинку.

Розпорядженням Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.12.2016 №955 «Про передачу в управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кремінь-1» житлового будинку АДРЕСА_1».

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо прийняття заяви ОСОБА_2 від 24.06.2016 та її реєстрації, не погоджуючись із розпорядженням Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.12.2016 №955, прийнятому на підставі вказаної вище заяви та вважаючи його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, звернулась до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Господарче забезпечення діяльності об'єднання може здійснюватися власними силами об'єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб'єктів господарювання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об'єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об'єднання.

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 рішення Київської міської ради від 22.05.2013 №389/9446 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 15 грудня 2011 року №844/7080 «Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого житлового фонду, гуртожитків, інженерних мереж та об'єктів соціальної інфраструктури», рішення Київської міської ради від 15.12.2011 №844/7080 «Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого житлового фонду, гуртожитків, інженерних мереж та об'єктів соціальної інфраструктури» районним в місті Києві державним адміністраціям делеговано право: забезпечувати передачу житлового комплексу або його частини, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передані до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій (за винятком нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва), з балансу суб'єкта господарювання комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесений до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та здійснювати списання житлового комплексу або його частини, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передані до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, з балансу суб'єкта господарювання комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесений до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, у разі передачі таких об'єктів на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно з приписами «Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №301, списання багатоквартирного будинку з балансу здійснюється його балансоутримувачем на підставі прийнятого ним розпорядчого документа (далі - розпорядчий документ).

Інформація про прийняття відповідного розпорядчого документа доводиться до відома співвласників багатоквартирного будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті балансоутримувача та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під'їздах будинків та біля них, відповідного оголошення.

Для списання багатоквартирного будинку з балансу утворюється відповідна комісія у складі не менше п'яти осіб (далі - комісія).

За результатами роботи комісії складається акт про списання багатоквартирного будинку з балансу за формою згідно з додатком.

Акт про списання багатоквартирного будинку з балансу підписується всіма членами комісії та затверджується балансоутримувачем.

Після затвердження балансоутримувачем акта про списання багатоквартирного будинку з балансу процедура списання відповідного будинку вважається закінченою.

За посиланням відповідача, реалізуючи державну політику у сфері самоврядування та самоуправління, мешканці будинку АДРЕСА_1 створили об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі за текстом - ОСББ) «Кремінь-1», згідно з рішенням загальних зборів від 10.05.2016, датою реєстрації якого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є 16.06.2016, керівником значиться ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується наявною копією витягу з засідання загальних зборів членів ОСББ «Кремінь-1» від 25.05.2016, на загальних зборах членів ОСББ «Кремінь-1» було обрано на посаду управителя будинком ОСОБА_2

Так, 24.06.2016 ОСОБА_2 звернулась із заявою до відповідача про передачу будинку АДРЕСА_1 в управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кремінь-1».

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2, Солом'янською районною в місті Києві Державною адміністрацією було прийнято розпорядження від 16.12.2016 №955, відповідно до якого житловий будинок АДРЕСА_1 був переданий в управління ОСББ «Кремінь-1».

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, наголошує на тому, що керівником ОСББ «Кремінь-1» є ОСОБА_3, проте заяву про передачу будинку було подано ОСОБА_2, тому, на думку позивача заяву від 24.06.2016 було подано без законного волевиявлення співвласників будинку неналежною особою.

Разом з тим, такі твердження представника позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, ні позивачем, ні відповідачем не заперечується власне факт створення ОСББ «Кремінь-1», при цьому позивачем саме створення об'єднання не оскаржується, тобто позивач в даному випадку визнає ОСББ «Кремінь-1», як орган управління будинком АДРЕСА_1.

В матеріалах справи наявна копія протоколу загальних зборів ОСББ «Кремінь-1» від 25.05.2016, в якому прийняло участь 69 чоловік, 67 з яких проголосували за взяття на посаду керуючої справами ОСОБА_2, та умовно для зручності вирішили називати вказану особу - управитель.

Також, в матеріалах справи міститься наказ від 25.05.2016 №1, підписаний ОСОБА_3, яким ОСОБА_2 надано право представляти інтереси ОСББ «Кремінь-1» в органах державної влади та інших організаціях, здійснювати заходи щодо прийняття-передачі житлового будинку по АДРЕСА_1 в управління ОСББ «Кремінь-1», розпоряджатися коштами ОСББ, укладати договори з підприємствами для обслуговування будинку, укладати договори про надання правової допомоги, представляти інтереси ОСББ в суді, складати та підписувати акти з надання послуг.

На виконання Наказу від 25.05.2016 №1 ОСОБА_3 також було підписано відповідне доручення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, на загальних зборах співвласників будинку, в якому проживає позивач, було вирішено доручити управління справами ОСББ «Кремінь-1» ОСОБА_2 з наданням їй відповідних повноважень, про що було складено наказ та доручення від 25.05.2016, підписані керівником ОСББ «Кремінь-1» ОСОБА_3

При цьому, матеріали справи також свідчать, що ОСОБА_1 з моменту створення ОСББ «Кремінь-1», сплачувала кошти за утримання будинку на р/р ОСББ «Кремінь-1», зверталась безпосередньо до ОСОБА_2, як керуючої справами ОСББ «Кремінь-1», подавала власноруч заповнені дані показників лічильників, на підтвердження чого надано копії заповнених бланків та меморіальних ордерів, чого також позивачем не спростовано.

Зазначене, дає суду підстави вважати, що позивач своїми діями визнала ОСОБА_2, як керуючу справами ОСББ «Кремінь-1».

При цьому, суд наголошує, що ОСОБА_3 було підписано наказ від 25.05.2016 №1 та доручення від 25.05.2016, якими ОСОБА_2 надано певні повноважена, зокрема і такі, як здійснення заходів щодо прийняття-передачі житлового будинку по АДРЕСА_1 в управління ОСББ «Кремінь-1».

Так, суд зазначає, що зазначені вище наказ та доручення не було скасовано, вони є дійсними та визначають коло повноважень ОСОБА_2, які повинні нею виконуватись, як управителем будинку АДРЕСА_1, на якого покладено відповідно обов'язки щодо керування справами ОСББ «Кремінь-1».

Матеріали справи не містять доказів визнання недійсними зазначених вище наказу та доручення, також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 оскаржувала дії ОСОБА_2, як управителя будинком.

Відтак, наведене спростовує посилання позивача, що ОСОБА_2 не була управителем будинку на дату подання заяви від 24.06.2016, оскільки остання отримала відповідні повноваження ще 25.05.2016, що підтверджується матеріалами справи, зворотного позивачем під час судового розгляду справи не доведено.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що посилання ОСОБА_1 стосовно того, що ОСОБА_2 не була управителем будинку станом на 24.06.2016, а тому не мала права подавати заяву щодо передачі будинку №28 в управління ОСББ «Кремінь-1», а відповідач належним чином не перевірив наявність таких, та прийняв оскаржуваний наказ, діючи не у відповідності до чинного законодавства - спростовані наданими відповідачем та третьої особою поясненнями та доказами по справі та є необґрунтованими.

Також, суд зауважує, що позивачем власне не було доведено суду у чому саме полягає порушення його прав та свобод, адже відповідні повноваження ОСОБА_2 були надані саме ОСОБА_3, відтак суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

При тлумаченні вищезгаданих норм права, Верховний Суд України в постанові від 15 грудня 2015 року (справа № 800/206/15) вказав на те, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто, що певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявнику.

Так, суд наголошує, що під час розгляду кожної справи, суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього неможливо виконати завдання судочинства.

Так, суд наголошує, що порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів позивача.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Так, право позивача на використання української мови, отримання відповіді чи інформації на українській мові порушено не було.

Суд також звертає увагу, що правова позиція щодо обов'язкової умови надання правового захисту судом, як наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду за захистом, висловлена Верховним судом України в постановах від 15.12.2015 у справі №21-5361а15, від 01.12.2015 у справі №21-3222а15 та від 08.12.2015 у справі №21-5435а15.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час судового розгляду справи, ОСОБА_2, в особі управителя будинку АДРЕСА_1 звернулась до відповідача із завою щодо передачі вказаного будинку в управління ОСББ "Кремінь-1". При цьому, відповідні повноваження ОСОБА_2 були надані керівником ОСББ - ОСОБА_3 Як зазначалось вище, ОСОБА_3 не оскаржувала дії ОСОБА_2, щодо подання заяви про передачу будинку в управління співвласників, при цьому ОСОБА_2 було обрано на посаду управителя будинком на загальних зборах членів ОСББ "Кремінь-1" більшістю голосів, відтак аналізуючи наведене, суд не вбачає в даному випадку порушення прав та інтересів позивача, зворотного позивачем під час судового розгляду справи не доведено.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення виконав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У разі відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем не відшкодовується.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2018.