Справа № 813/1042/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/5068/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року (суддя - Коморний О.І., час ухвалення - 09:39 год., місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту - 25.05.2018 р.),

в адміністративній справі №813/1042/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області,

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.07.2017 року № про зобов`язання сплатити штраф за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 20%, що становить 8914,76 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 03.07.2017 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ГУ ДФС у Львівській області, за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..

З цим рішенням суду першої інстанції від 18.05.2018 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених ПК, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом. У відповідності до ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу. Крім того, при прийнятті рішення по даній справі необхідно врахувати вимоги пункту 87.9 статті 87 ПК, якою передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 ПК або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.05.2018 р. та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав відзив, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем ГУ ДФС у Львівській області на підставі акта перевірки №00423/13-01-13-10/ від 03.07.2017 року (а.с. 27), прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2018 року про зобов`язання позивача сплатити штраф за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 20%, що становить 8914,76 грн. за затримку на 2821 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в сумі 44573,80 грн. (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку штрафної санкції, такий проведено за період від 13.08.2009 року по 03.05.2017 року (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 р. залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1, та залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2010 р. у справі №13406/11/9104 про стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 44573,78 грн. (а.с. 28).

Із змісту цих судових рішень видно, що ДПІ у Франківському районі м Львова на підставі п.«г» п.4.2.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» виставила ОСОБА_1 податкове повідомлення форми «Ф» №/0 від 20.05.2009 року, згідно з яким загальна сума його податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб становить 44573,78 грн. і підлягає сплаті до бюджету протягом тридцяти днів від дня отримання цього повідомлення. ОСОБА_1 повідомлення ДПІ у Франківському районі м. Львова отримав 03.06.3009 року, проте податку не сплатив.

Згідно п.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.05.2017 р. ВП №53438993, борг сплачено в повному обсязі (а.с. 30).

Відтак, позивачем ОСОБА_1 в порушення положень пункту 31.1 статті 31 (строки сплати податку та збору), пункту 57.1. статті 57 (строки сплати податкового зобов'язання) Податкового кодексу України несвоєчасно сплачене податкове зобов'язання, що відповідно до пункту 126.1 статті 126 цього Кодексу тягне за собою відповідальність у вигляді штрафу у розмірах в залежності від кількості календарних днів затримки сплати зобов'язання.

Аналіз наведених положень законодавства та встановлених обставин справи свідчить про наявність складу податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання.

Проте, апеляційний суд вважає, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як встановлено судом, позивачем в декларації про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2008 р., зазначено про отримання в грудні 2008 р. доходу в сумі 891475,50 грн..

Згідно проведеного податковим органом розрахунку штрафної санкції, такий проведено за період починаючи із 13.08.2009 року, що являється останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань.

Враховуючи дату прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення (03 липня 2017 року), яким до позивача застосовані штрафні санкції (які законодавець відносить до визначення поняття «грошове зобов'язання»), а також дати граничних строків сплати грошових зобов'язань, апеляційний суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення в частині сум штрафу прийняте податковим органом поза межами 1095 днів.

При цьому, слід зазначити, що відлік строку давності у 1095 днів повинен відраховуватись не із дати фактичної сплати узгодженої в минулих роках суми податкового зобов'язання, а із останнього дня граничного строку сплати грошових зобов'язань, як це передбачено п.102.1 ст.102 ПК України.

Отже, судом першої інстанції вірно скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.07.2017 року №.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року в адміністративній справі №813/1042/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

О.М. Довгополов

Повний текст постанови складено 17.09.2018 року