Справа № 348/2322/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6440/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Большакової О. О.
Макарика В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2018 року у справі № 348/2322/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з пропуском скаржником строку на апеляційне оскарження та через невідповідність апеляційної скарги вимогам, встановленим ст.296 Кодексу адміністративного судочинства України (додано лише одну копію апеляційної скарги, що не відповідає кількості учасників справи), надавши десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надіслання вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2018 року у справі № 348/2322/17 із наведенням поважних підстав його пропуску та копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором № 79 3 копію ухвали судді про залишення апеляційної скарги без руху вручено скаржнику 03 вересня 2018 року.

На виконання вимог вказаної ухвали у межах наданого судом строку скаржником долучено копію апеляційної скарги та заявлено до суду клопотання, у якому покликаючись на те, що фактичною перешкодою для звернення до суду з апеляційною скаргою у визначені процесуальним законом строки стало отримання повного тексту судового рішення лише 25 липня 2018 року, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2018 року у справі № 348/2322/17 та зазначає, що відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, згідно якої перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок, строк подання апеляційна скарги скаржником пропущений з поважних причин.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржуване судове рішення ухвалене у відкритому судовому засіданні 19 липня 2018 року. В матеріалах справи наявні супровідні листи про надіслання копії рішення учасникам справи, датовані 20 липня 2018 року.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до вимог частини четвертої цієї статті апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу скаржником подано через суд першої інстанції 06 серпня 2018 року, скерувавши її на адресу суду поштовим зв'язком, та зареєстровано судом 07 серпня 2018 року за вх. №6183, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ч.1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас частина 2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Слід зазначити, що скаржнику було відомо про наявність та розгляд справи №348/2322/17, так як зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що скаржник брав участь у судовому засіданні, яке відбулось 19 липня 2018 року, що свідчить про те, що скаржник не був позбавлений можливості подавати відповідні документальні докази, що могли б вплинути на правову оцінку у даній справі, брати участь у судовому засіданні та у порядку і строки, встановлені КАС України, оскаржити рішення суду першої інстанції.

Щодо покликань скаржника на отримання копії повного тексту судового рішення лише 25.07.2018, як на підставу для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження цього судового рішення колегія суддів зазначає, що згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржуване судове рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень судом надіслано 20.07.2018, зареєстровано в реєстрі 22.07.2018 та оприлюднено 24.07.2018.

Водночас скаржником не надано доказів наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду першої інстанції з вимогою про надання копії рішення суду від 19.07.2018 у справі №465/6151/17.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ст. 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

При цьому суд вказав, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Вказані скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність обставин, які перешкоджали Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області своєчасно оскаржити постанову суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, заявлені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними та відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2018 року у справі № 348/2322/17 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2018 року у справі № 348/2322/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик