Справа № 805/3649/17-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року

Київ

справа №805/3649/17-а

адміністративне провадження №К/9901/48336/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2017 (головуючий суддя - Кошкош О.О.)

та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 (головуючий суддя - Гайдар А.В., судді - Арабей Т.Г., Василенко Л.А.)

у справі № 805/3649/17-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс»

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуглепромтранс» (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - ГУ ДФС у Донецькій області), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 98 316,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що не заперечує проти встановлених контролюючим органом правопорушень, однак не погоджується із застосуванням до нього штрафних санкцій у розмірі 50% та 75% замість встановлених у статті 127 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у розмірі 25% з огляду на те, що вказане порушення зафіксовано вперше.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 04.12.2017, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018, адміністративний позов Товариства задовольнив: скасував податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 98 316,67 грн.; та вирішив питання про розподіл судових витрат.

Судові рішення мотивовано тим, що застосування штрафу у більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, відповідно, в податковому повідомленні-рішенні. Однак суди встановили, що відповідачем жодним актом перевірки не було зафіксовано факт повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб, доказів прийняття податкових повідомлень-рішень, якими позивачу були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом року, що передували прийняттю оскарженого податкового повідомлення-рішення, не надано. За таких обставин, суди дійшли висновку, що ГУ ДФС у Донецькій області безпідставно застосовано до Товариства штрафні санкції в більшому розмірі.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

При цьому в обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято ним правомірно, оскільки у разі виявлення під час однієї перевірки податкового агента декількох випадків ненарахування (неутримання, несплати) сум податку під час виплати доходу на користь громадян, застосуванню підлягають збільшені розміри штрафних санкцій, передбачені статтею 127 ПК України, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень.

У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є необґрунтовані та безпідставні, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.06.2017 ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2014 по 31.03.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2011 по 31.03.2017, за результатом якої складено акт № 231/05-99-14-14/00179192.

Перевіркою встановлено, зокрема порушення вимог абзацу «г» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпунктів 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України в частині ненарахування та неперерахування податку на доходи фізичних осіб у строки для місячного податкового періоду на суму 198 915,79 грн. у звітних періодах з серпня 2014 року по березень 2017 року.

03.07.2017 на підставі акта перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 381865,00 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням -198916,00 грн. та за штрафними санкціями - 148046,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення Товариство оскаржило в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги 16.09.2017 ДФС України прийняла рішення №20630/6/99-99-11-02-01-15, яким залишили її без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує факту порушення вимог податкового законодавства, натомість спірним у даній справі є питання щодо одночасного застосування контролюючим органом штрафних санкцій у розмірах 25%, 50% та 75% згідно з положеннями пункту 127.1 статті 127 ПК України.

Відповідно до підпункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом).

При цьому, згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (згідно зі статтею 127 ПК України - 50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 ПК України.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що застосування штрафу в більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, як наслідок, у податковому повідомленні-рішенні.

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 № контролюючим органом застосовано до позивача штрафну санкцію вперше у розмірі 25% у сумі 532,14 грн., у подальшому у розмірі 50% - 153,90 грн. та 75% - 147359,58 грн.

Між тим, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачем не було зафіксовано факту повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, як і не було надано доказів прийняття податкових повідомлень-рішень, якими позивачу були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом року, що передували прийняттю оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій, що контролюючий орган безпідставно застосував до Товариства штрафні (фінансові) санкції за статтею 127 ПК України в розмірах 50% та 75% за період з серпня 2014 року по березень 2017 року у розмірі 98 316,67 грн., тому в цій частині податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 03.07.2017 № не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правових наслідків є правильними, натомість доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова