Справа № 826/5586/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 серпня 2018 року м. Київ№ 826/5586/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клименчук Н.М., при секретарі судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаДержавного реєстратора Тураєва Юрія Володимировича Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області Двигун Василь Олександровичь
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
за участю представників сторін:

від позивача- Бажуков А.К.,

від відповідача - Горомадська Н.В.

від третьої особи- не з"явився

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора Тураєва Ю.В. Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні 17.05.2018 року до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено ОСОБА_2.

В судовому засіданні представником відповідача подано заяву про закриття провадження у справі, оскільки даний спір є цивільно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представником позивача щодо задоволення зави про закриття провадження заперечено, зазначено, що доводи заяви про закриття провадження є безпідставними оскільки спір про право відсутній.

Вирішуючи заяву представника відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 цього ж Кодексу).

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства визначено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як вбачається із змісту заявленого позову ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям підрозділу), індексний номер: 35650260 від 13.06.2017 року 16:39:11, прийняте державним реєстратором Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області Тураєвим Ю.В., скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2, на нерухоме майно, на підставі вказаного рішення, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 - нежитлове приміщення загальною площею 551,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/1). Також, зобов'язати відповідача відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на вказане нерухоме майно за позивачем.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" зазначено, що реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на частку нерухомого майна за ОСОБА_2 є протиправними, оскільки вказане нерухоме майно належить позивачу.

З аналізу наведених обставин вбачається, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на спірне майно, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З врахуванням наведеного суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 року у справі №815/6165/14. Великою Палатою Верховного Суду зроблено аналогічні висновки у постановах від 04.04.2018 р. (справа № 817/1048/16), від 14.03.2018 р. (справа № 396/2550/17).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак провадження у справі слід закрити.

Згідно ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сума сплачена судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в раз закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, за звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 762,00грн. що підтверджується меморіальним ордером № 200054 від 30.03.2018 року.

Враховуючи, що провадження у справі закрито, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то сплачений судовий збір підлягає поверненню із Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 140, 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити .

2. Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Державного реєстратора Тураєва Юрія Володимировича Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії закрити.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" сплачений судовий збір в розмірі 1 762,00грн., за звернення до адміністративного суду, з державного бюджету.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.М. Клименчук