Справа № 815/6543/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2018 р. Справа № 815/6543/17

Категорія: 10
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:

- визнати неправомірною відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси здійснити заходи щодо відновлення ОСОБА_1 , до окремого списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, як звільненого з військової служби на підставі пункту 63, підпункту "г" Положення о проходженні військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) ЗС України у зв`язку с реформуванням ЗС України (скорочення штатів);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 , на квартирний облік як особу, що користуються правом позачергового одержання житлових приміщень;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси включити ОСОБА_1 , до окремого списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, як звільненого з військової служби на підставі пункту 63, підпункту "г" Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) ЗС України у зв`язку с реформуванням ЗС України (скорочення штатів) - з 21 грудня 2006 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що пункт 25 «Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов та надання ім. житлових приміщень в Україні» не встановлює саме військовослужбовця проходити перереєстрацію в очікуванні житла. Також вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що КЕВ м. Одеси не звертався до командування військової частини та житлової комісії військової частини з клопотанням про зняття апелянта з обліку відповідно до пункту 2.20 Інструкції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандуючого Збройними Силами України (по особовому складу) від 24 листопада 2006 року № 408 позивач був звільнений з військової служби в запас на підставі пункту 63, підпункту "г" Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) ЗС України - у зв`язку з реформуванням ЗС України (скорочення штатів) із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства Оборони України (Директива МО України від 24 січня 2001 року № Д-1). На підставі цього Наказу 21 грудня 2006 року позивач був виключений з особового складу Збройних Сил України, усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Київського РВК м. Одеси.

02 березня 2007 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про переведення його до списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла відповідно до законодавства України, який рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 було задоволено.

16 лютого 2017 року за вих. № 523 від Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси надійшов лист-відповідь на запит представника позивача, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , разом з членами моєї сім`ї в списках військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов не перебуває.

Позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси з заявою, в якій просив здійснити заходи щодо відновлення його до окремого списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, як звільненого з військової служби на підставі пункту 63, підпункту "г" Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) ЗС України у зв`язку с реформуванням ЗС України (скорочення штатів) з дати звільнення, однак листом вих. № 3228 від 10 жовтня 2017 року КЕВ м. Одеси у задоволенні заяви відмовлено, тому у зв`язку з порушенням на думку позивача його житлових прав, він звернувся за їх захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України відповідачем доведено правомірність вчинення дій щодо виключення позивача зі списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла внаслідок не проходження перереєстрації облікової справи, а відтак позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктами 1-2 частини першої статті 4 КАС передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного відповідачами права на отримання житла. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин.

Дані спірні правовідносини є правовідносинами які регулюються Житловим кодексом, яким закріплюється право громадян на житло з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, як завдання житлового законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Колегія суддів наголошує на тому, що спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов`язання поновити на такому квартирному обліку підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача. Держава, юридичні особи публічного права, можуть бути учасниками цивільних відносин.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2139цс15), від 23 лютого 2016 року (справа № 21-6551а15) та від 2 березня 2016 року (справа № 6-14цс16).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції помилково розглянуто позов за правилами адміністративного судочинства, оскільки заявлений апелянтом позов, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 239 КАС України суд апеляційної інстанції роз`яснює право позивача на звернення до суду з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 315, 319,321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 19 вересня 2018 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова