Справа № 819/1208/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1208/18

14 вересня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

представника позивача Павленко І.О.

представника відповідача Федорів Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Степ-М" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Степ-М" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 695960,25 грн., з них за податковим зобов'язанням 556733,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 139183,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач як сільськогосподарський товаровиробник у період з 01.01.2015 по 31.12.2016 використовував загальний та спеціальний режими оподаткування податком на додану вартість і подавав дві податкові декларації з ПДВ, а саме загальну податкову декларацію, у якій відображаються податкові зобов'язання і податковий кредит по операціях з продажу, зокрема, продукції не власного виробництва (придбаної) і скорочену податкову декларацію, в які відображено ПДВ відповідно до спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства. В акті перевірки №1268/14-01/35126747 від 19.03.2018 відповідачем зазначено, що за відсутності належним чином зареєстрованого правовстановлюючого документа (акта на право власності чи договору оренди) відповідна земельна ділянка не може вважатися такою, що знаходиться у власності чи на праві оренди в особи, яка фактично розпоряджається такою ділянкою, Тому сільськогосподарська продукція, вироблена (вирощена) на земельних ділянках, стосовно яких не оформлені належним чином договори оренди (суборенди) та не надано дозволу на суборенду для цілей оподаткування податком на додану вартість в умовах спеціального режиму не може вважатися власне виробленою. В результаті чого перевіркою правомірності визначення податкових зобов'язань за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 встановлено їх заниження всього на суму 556733 грн., а саме в липні 2015 року в сумі 22739 грн., в жовтні 2015 року в сумі 117941 грн., в березні 2016 року в сумі 167232 грн., в червні 2016 року в сумі 75328 грн., в серпні 2016 року в сумі 120446 грн., в листопаді 2016 року в сумі 39472 грн., та в грудні 2016 року в сумі 13575 грн. Однак, такий висновок податкового органу суперечить чинному законодавству України, судовій практиці, що стало підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 16.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 20 серпня 2017 року о 11:30 год.

20.08.2018 відкладено розгляд справи на 14.09.2018 о 10:00 год.

В судовому засіданні 14.09.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та просила задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов та запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю "Степ - М" зареєстроване як юридична особа 28.01.2008 та перебуває на обліку в Чортківській об'єднаній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків з 28.01.2008.

Відповідач по справі - товариство з обмеженою відповідальністю "Степ - М" за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 було платником єдиного податку четвертої групи згідно пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, оскільки у нього частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищувала 75% (КВЕД 01.11 (основний) - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур).

Як сільськогосподарський товаровиробник у період з 01.02.2015 по 31.12.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "Степ - М" використовувало загальний та спеціальний режими оподаткування податком на додану вартість і подавало до Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області дві податкові декларації з ПДВ:

- податкову декларацію (загальна) - в цій декларації відображаються податкові зобов'язання і податковий кредит по операціях з продажу підакцизної продукції, продукції не власного виробництва (придбаної), по якій суми податку на додану вартість сплачувалися до бюджету;

- податкову декларацію (скорочена) - спеціальна або окрема декларація по податку на додану вартість відповідно до спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства передбаченого статтею 209 Податкового кодексу України.

За період з 01.01.2017 по 31.12.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "Степ-М" використовувало загальний режими оподаткування податком на додану вартість і подавало до Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області лише загальну декларацію з ПДВ, у зв'язку з втратою чинності спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства передбаченого в статті 209 Податкового кодексу України.

Відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок на І квартал 2018 року, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Степ - М" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.02.2015 по 31.12.2017, валютного законодавства за період з 01.02.2015 по 31.12.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт перевірки від 19.03.2018 №1268/14-01/35126747.

В результаті перевірки було встановлено, ряд порушень, зокрема абз. а) п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, ст.209 Податкового кодексу України в результаті чого TOB "Степ-М" занизило податкові зобов'язання по податку на додану вартість всього в сумі 556733 грн., а саме в липні 2015 року в сумі 22739 грн., в жовтні 2015 року в сумі 117941 грн., в березні 2016 року в сумі 167232 грн., в червні 2016 року в сумі 75328 грн., в серпні 2016 року в сумі 120446 грн., в листопаді 2016 року в сумі 39472 грн., та в грудні 2016 року в сумі 13575 грн.

Як підтверджено матеріалами справи та встановлено в судовому засіданні при проведенні перевірки позивача, контролюючим органом первинно проводилось дослідження правильності та підставності розприділення сум ПДВ між загальною та скороченою декларацією, перевірку проведено з відома директора товариства з обмеженою відповідальністю "Степ - М" ОСОБА_3 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_4, а також були використані первинні бухгалтерські документи, надані позивачем.

06.04.2018 на підставі акта перевірки від 19.03.2018 за №1268/14-01/35126747 ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 695960,25 грн., з них за податковим зобов'язанням 556733,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 139183,25 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За положеннями частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно пункту 209.6. статті 209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Для сільськогосподарських підприємств до 01.01.2017 було передбачено спеціальний режим оподаткування ПДВ за наявності певних умов, визначених пунктом 209.6 статті 209 ПК України:

- основною діяльністю має бути постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах;

- питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг має становити не менш як 75% вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно;

- товари, що їх постачає сільськогосподарське підприємство, мають належати до товарних груп 1-24, товарних позицій 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД; послуги які надаються сільськогосподарським підприємством (яке має намір стати суб'єкта спецрежиму з ПДВ) - надаються ним у результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до п. 209.17 ПКУ поширюється дія спеціального режиму з ПДВ, а також рибальства.

У пункті 209.17 статті 209 ПК України наведено вичерпний перелік видів сільськогосподарські діяльності з посиланнями на коди КВЕД.

Тобто, податкове законодавство встановлює вичерпні умови, при одночасно дотриманні яких сільськогосподарське підприємство має право використовувати спеціальний режим оподаткування, а саме: товари повинні бути вироблені на власних або орендованих основних фондах або на давальницьких умовах; питома вага вартості сільськогосподарської продукції повинна становити щонайменше 75%; розрахунок питомої ваги визначається від вартості поставлених всіх товарів та послуг, протягом попередніх 12 послідовних звітних періодів сукупно.

При проведенні планової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Степ - М" встановлено реалізацію урожаю за період з 01.02.2015 по 31.12.2016, який вирощено на земельних ділянках, стосовно яких не оформлено правовстановлюючі документи на право власності чи право користування.

Належність земельної ділянки на праві власності чи оренди визначається відповідно до норм земельного законодавства України.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України "Про оренду землі")

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

У відповідності до статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов'язаний:

приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

При визначенні змісту поняття знаходження сільськогосподарських угідь на праві власності чи користування у позивача суд виходить з такого.

Згідно з підпунктом 14.1.233 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України сільськогосподарські угіддя - це рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.

Відповідно, сільськогосподарські угіддя знаходяться на земельних ділянках сільськогосподарського призначення.

Згідно з підпунктом 14.1.77 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України землі сільськогосподарського призначення для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - це землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції.

За змістом наведених норм Податкового кодексу України, для цілей справляння фіксованого сільськогосподарського податку землі, що використовуються сільськогосподарським товаровиробником для виробництва продукції рослинництва, повинні знаходитися у власності чи користуванні такого виробника.

Так, судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Степ - М" уклало договір добровільного страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур від 27.05.2015 №0004сх/15т з AT "Страхова компанія "AXA Страхування" (, м. Київ, вул. Іллінська,8 ).

Відповідно до пункту 5.1 цього договору страхові об'єкти зазначені в додатку №2 до договору, згідно якого площа посівів ярого ячменю становить 138,00 га, а згідно наданих до перевірки бухгалтерських та первинно-облікових документів підприємством було вирощено та зібрано з 90,00 га земельних ділянок ячменю ярого урожаю 2015 року всього 801,62 т. Як наслідок, відповідно до проведених розрахунків, вартість реалізованого ячменю ярого урожаю 2015 року, вирощеного на земельних ділянках, стосовно яких не оформлено належним чином правовстановлюючі документи (акти на право власності чи договори оренди) становить 707647 грн., в т.ч. ПДВ 117941 грн.

Аналогічно, при проведенні перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Степ - М" встановлено реалізацію урожаю кукурудзи, сої, пшениці озимої, озимого ріпаку, соняшнику за 2015-2016 роки, який вирощено на земельних ділянках без оформлення правовстановлюючих документів на право власності чи право користування.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем правомірно на підставі акта перевірки від 19.03.2018 №1268/14-01/35126747 прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 695960,25 грн., з них за податковим зобов'язанням 556733,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 139183,25 грн.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Степ-М" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 06.04.2018 № відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.