Справа № 804/1714/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 р. справа № 804/1714/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Павловського Д.П., розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Комунального підприємства "Царичанське виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Царичанської районної ради про стягнення боргу в сумі 982119,54 грн., -
Позовні вимоги обґрунтовані з посилання на ст. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства не сплачує суму податкового боргу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов'язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, а позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом п'яти днів з дня отримання відзиву на позов, а також зобов'язано позивача надати до суду разом із відповіддю на відзив документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів (у разі наявності) іншим учасникам справи.
11.04.2018 до канцелярії суду представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому підприємство заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у позивача як платника відсутні поточні борги, а поточні нарахування податку на додану вартість сплачувались ним своєчасно шляхом коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування податку на додану вартість та поповнення електронного рахунку платника податку з поточного рахунку підприємства.
19.04.2018 року засобами електронного зв'язку, а також повторно 26.04.2018 до канцелярії суд від Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Прокуратури Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу, зараховуються згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків. Зарахування коштів в рахунок погашення податкового боргу за грошовими зобов'язаннями з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість згідно з черговістю його виникнення, на думку позивача, не суперечить п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України. Стосовно нарахування пені за несвоєчасну сплату платежів до бюджету зазначено, що пеня нараховується відповідно до положень ст. 129 Податкового кодексу України в автоматичному режимі. Додатково зазначено, що факт існування податкового боргу відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами - податковими вимогами, а доводи відповідача є недоведеними та необґрунтованими.
25.04.2018 від Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області надійшла відповідь на відзив, що містить аналогічний зміст відповіді на відзив Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Прокуратури Дніпропетровської області.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.203 Податкового кодексу України, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
При цьому, п.49.18-п.49.19 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду. Для цілей цього Кодексу під терміном "базовий звітний (податковий) період" слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу.
Судом встановлено, що станом на 23.01.2018 по підприємству обліковується податковий борг по податку на додану вартість у розмірі 982 119,54 грн., який виник з 25.04.2017 по 23.01.2018, а саме:
- пені у розмірі 368486,86 грн., що нарахована в автоматичному режимі відповідно до ст.129 Податкового кодексу України за період з 25.05.2017 по 23.01.2018;
Даний борг підтверджується інформаційною довідкою ГУ ДФС у Дніпропетровській області та копіями Витягу з інтегрованих карток платника АІС «Податковий блок», які долучені до матеріалів справи.
Зазначені вище податкові повідомлення-рішення було отримано Комунальним підприємством "Царичанське виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Царичанської районної ради 19.12.2017, що підтверджується копіями рекомендованих поштових повідомлень про вручення, які містяться в матеріалах справи.
Будь-яких доказів оскарження зазначених вище податкових-повідомлень-рішень матеріали справи не містять.
Стосовно нарахованої суми пені суд зазначає, що згідно з приписамип.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При цьому нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Отже, загальна сума податкового боргу Комунального підприємства "Царичанське виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Царичанської районної ради з податку на додану вартість склала 982119,54 грн.
Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181 від 21.12.2000р.на адресу відповідача були направлені перша податкова вимога форми «Ю» від 07.12.2007р. №1/331 та друга податкова вимога форми «Ю2» від 21.01.2008р. №2/18, які були отримані відповідачем, що підтверджується копією поштового повідомлення
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно із п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків податкової вимоги.
Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем - суб'єктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості по узгодженим грошовим зобов'язанням за рахунок коштів з рахунків у банках, що його обслуговують, натомість відповідачем не було надано суду жодних доказів сплати податкового боргу у встановлені законодавством строки.
Разом з тим, доводи відповідача про відсутність поточних боргів та своєчасність сплати поточних нарахувань податку на додану вартість шляхом коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування податку на додану вартість та поповнення електронного рахунку платника податку з поточного рахунку підприємства, судом оцінюються критично, оскільки не спростовують наявність податкового боргу, що пред'являється до стягнення, а тому такі доводи є необґрунтованими.
У зв'язку з цим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський