Справа № 826/16977/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Київ № 826/16977/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Стринадко О.Г., позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, у відсутність інших учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Валентина, ЛТД», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування висновку й наказу,

встановив:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1В.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Валентина, ЛТД» (ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД»), ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ОСОБА_5 (ОСОБА_5), ОСОБА_6 (ОСОБА_6), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 26.09.2016, складений за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, поданої 19.09.2016 представником - ОСОБА_7 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №28087-0-33-16 від 19.09.2016;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 28.09.2016 №2821/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, оскільки його видано на підставі результатів розгляду скарги, який відбувся із порушеннями визначеної законодавством України процедури та з порушенням принципу об'єктивності. Крім того, позивач звернув увагу суду, що відповідачі зобов'язані були відмовити у задоволенні скарги у зв'язку з тим, що сплив 30-денний строк її подання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2016 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, згідно з розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, справу передано на автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2017 справу прийнято до провадження, призначено попереднє судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 (ОСОБА_2).

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України. Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові та надані у справу докази.

Третя особа ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив.

Представник Міністерства юстиції України надав суду письмові заперечення на позовну заяву від 12.01.2017 №19.5-32/19, в яких просив відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Крім того, зазначив, що Комісією встановлено ряд порушень вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень зі сторони державних реєстраторів при розгляді заяв та прийнятті рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2014 №6000089, від 14.05.2015 №7000089, від 23.06.2015 №9000089, від 17.11.2015 №0000089, від 16.01.2016 №3000089, а отже спірний наказ прийнятий у відповідності до вимог законодавства.

Інші треті особи в судові засідання не з'являлися, причини неявки не повідомляли, хоча про дату, час та місце їх проведення повідомлялися завчасно й належним чином.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від імені яких діяв представник ОСОБА_3, в порядку статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV звернулись із скаргою від 19.09.2016 до Міністерства юстиції України. Скарга зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.09.2016 за № 28087-0-33-16.

26.09.2016 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (Комісія) розглянула скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення та дії пов'язані з проведенням реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» (код за ).

У висновку Комісії від 26.09.2016 зазначено, що скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню у повному обсязі та вирішено скасувати реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» (код за ) від 09.10.2014 №6000089, від 14.05.2015 №7000089, проведені державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Київської області Салатою С.І., від 23.06.2015 №9000089, від 17.11.2015 №0000089 та №1000089, проведені державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дехтяренко О.І., від 16.01.2016 №3000089, проведену державним реєстратором Салатою С.І.

Наказом Міністерства юстиції України «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 28.09.2016 №2821/5 на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 26.09.2009 скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі. Скасовано реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» (код за ) від 09.10.2014 №6000089, від 14.05.2015 №7000089, проведені державним реєстратором Салатою С.І., від 23.06.2015 №9000089, від 17.11.2015 №0000089 та №1000089, проведені державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дехтяренко О.І., від 16.01.2016 №3000089, проведену державним реєстратором Салатою С.І. Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Не погоджуючись із вказаним наказом Міністерства юстиції України, позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що оскаржуваний висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України та наказ Міністерства юстиції України №2821/5 від 28.09.2016 мають бути вмотивовані і такі мотиви повинні ґрунтуватись на нормах законодавства. Більше того, скаржниками пропущено строк оскарження реєстраційних дій.

В свою чергу суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, перевіряє обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме: чи були дії Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та Міністерства юстиції України здійснені в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи були їх рішення прийняті на законних підставах.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 за №42/28172.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначено статтею 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу Міністерством юстиції України), зокрема, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 1, пунктів 2, 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які та їх склад затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.

Порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації визначено Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Пунктом другим вказаного Положення передбачено, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства (п. 3 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації).

Звертаючись із скаргою 19.09.2016 до Міністерства юстиції України ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилались на те, що державні реєстратори, вчиняючи реєстраційні дії від 09.10.2014 №6000089, від 14.05.2015 №7000089, від 23.06.2015 №9000089, від 17.11.2015 №0000089 та №1000089, від 16.01.2016 №3000089, порушили вимоги законодавства та їх права, а тому підлягають скасуванню.

Пунктом 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації визначено обов'язок Комісії перед розглядом скарги по суті вивчити скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Так, перевіривши вказані відповідачами підстави та мотиви скасування реєстраційних дій від 09.10.2014 №6000089, від 14.05.2015 №7000089, від 23.06.2015 №9000089, від 17.11.2015 №0000089 та №1000089, від 16.01.2016 №3000089, суд дійшов висновку про їх невідповідність вимогам законодавства у сфері державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2014 державним реєстратором Салатою С.І. проведено реєстраційну дію №6000089 «Державна реєстрація змін до установчих документів». Зазначеною реєстраційною дією виключено зі складу учасників товариства ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та включено ОСОБА_10

Комісія дійшла висновку, що документи подані для державної реєстрації змін до установчих документів не відповідають вимогам законодавства. Зокрема, зазначено, що у Статуті ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» відсутній порядок розподілу збитків, що суперечить вимогам статті 4 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 №1576-XII (чинного на станом на час виникнення даних відносин), а тому на підставі частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор повинен був відмовити у проведенні державної реєстрації юридичної особи у зв'язку з невідповідність установчих документів вимогам закону.

Крім того, Комісія зазначила, що нотаріально посвідчена заява про вихід і передачу часток від ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 08.10.2014 не відповідає вимогам чинного законодавства.

Комісія також дійшла висновку, що державному реєстратору не подано документ про перехід частки учасника у статутному капіталі товариства, у тому числі договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, а відтак на підставі частини одинадцятої статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор повинен був залишити заяву без розгляду, оскільки документи подані не у повному обсязі.

Проте, оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного реєстратора до Міністерства юстиції України є адміністративною позасудовою процедурою оскарження рішень владних органів і не має вирішувати цивільні спори, а має розглядати скарги в межах аналізу законності дій державного реєстратора.

Для проведення реєстраційної дії №6000089 від 09.10.2014 державному реєстратору було надано пакет документів, а саме: реєстраційну картку, протокол зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 №8, протокол зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 №9, Статут ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД», Статут ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» у новій редакції, квитанцію про сплату реєстраційного збору, заяву про вихід та передачу часток від ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 08.10.2014, додаток №1 до протоколу зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 №8 (реєстр присутніх), додаток №2 до протоколу зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 №8 (реєстр присутніх).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 116 Цивільного кодексу України (ЦК України) та пункту «в» частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право вийти у встановленому порядку з товариства.

Частиною першою статті 148 ЦК України передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Відповідно до норм ЦК України та Закону України «Про господарські товариства» учасник товариства з обмеженою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону України «Про господарські товариства» під час виходу учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Таким чином, законодавство не зобов'язує товариство здійснити розрахунок з учасником в день виходу із товариства або раніше вищенаведеного строку, або вирішити питання виплати частки на зборах учасників, якими внесені відповідні зміни до складу учасників.

Невиплата товариством учаснику частки в статутному капіталі, не тягне недійсність заяви про вихід учасника з складу товариства, оскільки чинне законодавство України не пов'язує вихід учасника товариства з будь-якими умовами, в тому числі і з висунутими самим учасником, зокрема, щодо часу вирішення зборами учасників товариства питання виплати вартості належної йому частки, способу та розміру виплати такої частки.

Крім того, як вбачається з протоколу зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 №8, збори учасників товариства розглянули заяви про вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та постановили виключити їх із складу учасників товариства, а також прийняли до складу учасників товариства ОСОБА_10

Листом №439/01-16 від 23.09.2016 приватний нотаріус Васильківського нотаріального округу Т.М. Нещасна повідомила, що нею засвідчено справжність підписів громадян ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заяві про вихід зі складу учасників товариства. Крім того, заяви про відкликання вказаної заяви не надходили.

Таким чином, нотаріальна заява від 08.10.2014 та протокол зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 №8 підтверджують вихід зі складу товариства ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і відповідно, підтверджують зміну складу учасників товариства.

Доказів відкликання заяви, скасування та визнання у судовому порядку недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД», оформленого протоколом від 08.10.2014 №8 не надано.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим висновок відповідача про скасування реєстраційної дії №6000089 від 09.10.2014.

Щодо інших реєстраційних дій, то вони скасовані відповідачем безпідставно, оскільки недоліки, які зазначено Комісією є формальними і вони не могли бути підставою для відмови у здійсненні реєстраційних дій.

Зокрема, підставою для скасування реєстраційних дій Комісія вказала: відсутність поштового індексу кінцевих бенефіціарних власників юридичної особи; суперечність в датах призначення ОСОБА_1 керівником товариства, а саме - в реєстраційній картці дата 01.06.2016, а поданих державному реєстратору документах - 03.06.2016. Проте, призначення керівника належить до компетенції загальних зборів учасників товариства. На підтвердження факту обрання керівника подано протокол загальних зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 01.06.2016.

Що стосується доводів позивача про дотримання строків, то слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

В запереченнях на позов відповідач пояснив, що ні Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», ні Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації не передбачено обов'язку скаржника подавати докази на підтвердження факту коли і за яких обставин йому стало відомо про порушення прав реєстраційною дією.

Проте суд дійшов висновку, що перевірка обставин щодо строків подання скарги є обов'язком, а не правом Комісії. Зокрема, пунктом 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації передбачено, що Комісія перед розглядом скарги по суті повинна вивчити скаргу для встановлення чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення.

Крім того, відповідно до пункту 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Комісія не звернула увагу на те, що з часу вчинення оскаржуваної реєстраційної дії від 09.10.2014 №6000089 до моменту її оскарження спливло 2 роки, а з часу вчинення реєстраційних дій від 14.05.2015 №7000089, від 23.06.2015 №9000089, від 17.11.2015 №0000089 та №1000089 до моменту їх оскарження пройшов рік, відтак, вона зобов'язана була ретельно перевірити обставини такого значного пропуску строку звернення зі скаргою.

Крім того, до письмового заперечення на адміністративний позов відповідач додав копію скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, поданої до Міністерства юстиції України 19.09.2016 з додатками. У скарзі зазначено, що про порушені права скаржники дізнались випадково 19.09.2016 і одразу подали скаргу, тобто в межах 30-денного строку.

Додатками до вказаної скарги були витяги з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.07.2011, 08.10.2014, 09.10.2014, 17.11.2015, 19.09.2016. Всі витяги з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, крім витягу станом на 19.09.2016, сформовані на запит від 26.05.2016, тобто скаржники ще в травні 2016 могли бути обізнані про порушені права.

Таким чином, суд вважає, що Комісія не виконала обов'язку щодо перевірки дотримання вимог законів щодо строків подання скарги та не вирішила питання щодо відмови у розгляді скарги без розгляду її по суті у зв'язку з порушенням вимог Законів щодо строків подання скарги.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість прийняття спірного наказу, з огляду на вимоги, встановлені частиною другою статті 19 Конституції України та статтею 2 КАС України.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Розглянувши позов в частині вимог про скасування висновку Комісії, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 цієї статті суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із вищезазначеного слідує, що суб'єктом владних повноважень можуть виступати органи державної влади, а також юридичні особи публічного права, наділені владно-управлінськими функціями з метою реалізації публічних інтересів держави чи територіальної громади.

Відповідно до Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Пунктом першим Розділу 2 вказаного Положення встановлено, що до складу комісії включаються посадові особи Міністерства юстиції України.

Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії (п.п. 8, 10 розділу 3 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації)

Висновок комісії, оформлений відповідно до пункту 8 розділу 3 цього Положення, разом з проектом відповідного наказу Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України подає для підпису Міністру юстиції України, його першому заступнику або заступнику Міністра з питань державної реєстрації.

Суб'єктом розгляду скарги є Міністерство юстиції України, яке за результатами розгляду скарги та на підставі висновків комісії приймає вмотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні у формі відповідного наказу (п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації)

Пунктом 19 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації передбачено, що рішення, дії або бездіяльність суб'єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом даної норми закону предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що Комісія є органом, що входить до структури Міністерства юстиції України, виконує консультативно-дорадчі функції, за результатами своєї роботи приймає рішення у вигляді висновків, які містять рекомендаційний характер, не породжують прав та обов'язків для їх суб'єктів, то вони не можуть бути предметом самостійного оскарження в порядку КАС України.

Відповідно, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 26.09.2016, складеного за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, поданої 19.09.2016 представником - ОСОБА_7 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 28087-0-33-16 від 19.09.2016, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд зазначає наступне.

Частиною першою вказаної статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір за 2 вимоги немайнового характеру, одну з яких задоволено. Тому з Міністерства юстиції України стягненню підлягає 551 грн. 21 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина, ЛТД", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування висновку й наказу, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина, ЛТД" ()" від 28.09.2016 №2821/5.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (08600, АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач - Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (02002, місто Київ, вулиця Є. Сверстюка, буд. 15).

Відповідач - Міністерство юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, буд. 13, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина, ЛТД" (08606, Київська область, місто Васильків, вулиця Київська, буд. 97, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_4 (02100, АДРЕСА_1 чи 02081, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_5 (03035, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_6 (08600, АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_4).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_2 (79035, АДРЕСА_4).

Головуючий суддя О.М. Чудак

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко