Справа № 242/5413/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 242/5413/16-а

адміністративне провадження № К/9901/15894/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 242/5413/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області (суддя Черков В. Г.) від 12 січня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Васильєвої І. А., Ханової Р. Ф., Чебанова О. О.) від 29 березня 2017 року, встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, в якому просила:

- визнати протиправною діяльність відповідача, яка полягає у визнанні призначеної та сплаченої на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як надмірно виплаченою;

- зобов'язати відповідача скасувати розрахунок надмірно виплаченої на її ім'я суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 32485,27 грн.;

- визнати протиправною діяльність відповідача щодо припинення виплати на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- скасувати рішення відповідача щодо припинення виплати на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання;

- зобов'язати відповідача поновити на її ім'я щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дати, коли така виплата була припинена;

- стягнути з Управління праці та соціального населення військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області на її користь судовий збір.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що:

- відповідачем при встановленні факту наявності у її власності квартири, яка знаходиться у м. Авдіївка, помилково не враховано, що м. Авдіївка є населеним пунктом, розташованим на лінії зіткнення, згідно Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, тому вважає, що не повинна була вносити до заяви дані про власність, яка розташована в м. Авдіївка;

- нею в заяві була надана достовірна вичерпна інформація згідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року № 505;

- іншого виду власності на підконтрольній території України не має, тому не повинна повертати адресну допомогу у розмірі 32485,27 грн., яка була призначена на її ім'я та нею отримана;

- відповідачем неправомірно винесено рішення про припинення їй адресної допомоги.

3. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною діяльність Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, яка полягає у визнанні призначеної та сплаченої а ім'я ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 32485,27 грн. як надмірно виплаченою; в решті позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року задоволено частково апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області: постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року скасовано; прийнято нову постанову; адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною діяльність відповідача, яка полягає у визнанні призначеної та сплаченої на її ім'я щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як надмірно виплаченою; скасовано рішення Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про припинення ОСОБА_2 виплати щомісячної адресної допомоги від 21 вересня 2016 року; скасовано повідомлення відповідача від 22 вересня 2016 року про відшкодування ОСОБА_2 суми надміру виплаченої соціальної допомоги та інших виплат; в решті позовних вимог відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2017 року справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні на 11 жовтня 2017 року.

8. 11 жовтня 2017 року справу призначено до касаційного розгляду у судовому засіданні на 22 листопада 2017 року.

9. 22 листопада 2017 року судове засідання не відбулося у зв'язку з призначенням судді-доповідача суддею Верховного Суду та неможливістю здійснювати ним правосуддя у Вищому адміністративному судів України.

10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. 05 лютого 2018 року касаційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі № 242/5413/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

12. Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

13. Станом на 12 вересня 2018 року заперечення або відзив до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач - ОСОБА_2 28 жовтня 2014 року звернулася до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області із заявою про призначення грошової допомоги для покриття втрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг їй та членам її сім'ї.

15. З 29 жовтня 2014 року позивачу та членам її сім'ї було призначено грошову допомогу.

16. За результатами проведеної відповідачем перевірки було виявлено, що позивачу належить 1/4 частина двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 11 грудня 2009 року, запис внесений до реєстру 26 січня 2010 року. Вказані відомості підтверджуються довідкою з реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно /а. с. 29-31/.

17. Рішенням відповідача від 21 вересня 2016 року позивачу та членам її сім'ї припинено виплату грошової допомоги для покриття втрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг /а. с. 36/.

18. 22 вересня 2016 року відповідачем щодо ОСОБА_2 складено повідомлення про відшкодування суми надміру виплаченої соціальної допомоги та інших виплат, яким запропоновано позивачу повернути переплачені кошти в сумі 32485,27 грн. за період з 28 жовтня 2014 року по 30 вересня 2016 року/а. с. 37/.

19. Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив із того, що на час призначення допомоги позивач мала у власності житлове приміщення, розташоване в регіоні іншому, ні тимчасово окупована територія України, внаслідок чого відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок) грошова допомога не повинна була їй призначатися. Відповідач мав право перевірити обґрунтованість призначення такої допомоги у 2014 році, проте, перевірку було проведено лише у вересні 2016 року.

21. В своїй оцінці суд першої інстанції виходив з наступних положень законодавства.

21.1. Пунктом 8 Порядку передбачено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання заяви та документів призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні.

21.2. Відповідно до п. 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

21.3. Згідно п. 11 уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються.

22. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що надмірно виплачена сума соціальної допомоги та інших виплат виникла внаслідок бездіяльності УСЗН ВЦА в м. Авдіївка Донецької області, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

23. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з наступного.

23.1. На момент звернення позивача з заявою на отримання грошової допомоги діяв Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, який визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

23.2. Відповідно до ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону: забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону та затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення; у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

23.3. Перелік населених пунктів, де проводиться АТО затверджений КМУ на виконання Закону № 1669 тільки 30 жовтня 2014 року № 1053-р, отже, з порушенням строків прийняття, які були встановлені Законом України № 1669, що на думку апеляційного суду прямо не залежало від позивача, та загальновідомим фактом є те, що м. Авдіївка належить до населених пунктів де здійснюється антитерористична операція. Відсутність юридичної визначеності щодо віднесення населеного пункту Авдіївка станом на 28 жовтня 2014 року до населеного пункту, де проводиться АТО, не може бути покладено в провину фізичної особи, яка звертається до уповноважених органів за отриманням адресної допомоги.

23.4. Суд звернув увагу, що відповідно до п. 10 Порядку КМУ № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю іі надання, що в свою чергу не було зроблено відповідачем під час розгляду заяви позивача та призначення останній грошової допомоги.

23.5. Суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги посилання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 03 серпня 2016 року № 1641/5/75-16, у зв'язку з тим, що вказаний лист, по-перше, не є а ні Законом, ані підзаконним актом; по-друге - він датований 03 серпня 2016 року, а спірні правовідносини у даній справі виникли 28 жовтня 2014 року (дата звернення позивача з заявою до відповідача). Крім того у листі йдеться про наявність житлових приміщень, розташованих на підконтрольній території України, а в п. 5 та 6 Постанови КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року в редакції, чинній станом на 28 жовтня 2014 року йдеться про райони проведення АТО. За юридичним визначенням вказані території є різними.

23.6. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначив, що приймаючи до уваги те, що позивач просила однією з позовних вимог скасувати розрахунок надмірно виплаченої адресної допомоги, а зазначений розрахунок фактично викладений в повідомленні від 22 вересня 2016 року, то правильним способом захисту захистом порушеного права позивача є його скасування. Крім того на виконання вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) суд вийшов за межі доводів апеляційної скарги та задовольнив позовні вимоги позивача в частині скасування рішення УПСЗН про припинення виплати допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача поновити виплату щомісячної адресної допомоги, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказана виплата відновлюється автоматично з часу скасування рішення про припинення цієї виплати.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

24. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- управління, скориставшись своїм правом передбаченим п. 10 Порядку, зробило перевірку обґрунтованості та достовірності інформації, наданої в заяві, а саме - відомостей про наявність у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції;

- відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 03 серпня 2016 року № 1641/5/75-16 внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються в межах Донецької та Луганської областей, та на момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, мають у власності житлові приміщення, розташовані на підконтрольній території України, грошова допомога не призначається;

- апеляційним судом помилково встановлено, що відповідач повинен був перевіряти достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контрою правильності її надання, оскільки п. 10 Порядку визначено саме право, а не обов'язок здійснювати відповідні перевірки та запити.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

26. Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505), визначається механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений.

27. Відповідно до п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

28. Згідно з п. 5 Порядку для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). У заяві зазначається , зокрема, наявність у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

29. Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

30. У п. 12 Порядку встановлено, що надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

31. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

32. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» передбачено, що м. Авдіївка Донецької області входить до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

33. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що відсутність юридичної визначеності щодо віднесення населеного пункту Авдіївка станом на 28 жовтня 2014 року до населеного пункту де проводиться АТО, не може бути покладено в провину фізичної особи, яка звертається до уповноважених органів за отриманням адресної допомоги.

34. У зв'язку з цим, суд вважає, що судом апеляційної інстанції правомірно встановлено спосіб захисту порушеного права позивача шляхом скасування повідомлення від 22 вересня 2016 року відшкодування суми надміру виплаченої соціальної допомоги та інших виплат, а також рішення відповідача про припинення виплати допомоги.

35. Посилання скаржника у касаційній скарзі на лист Міністерства соціальної політики України від 03 серпня 2016 року № 1641/5/75-16, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки вказаний лист носить інформативний характер і не є нормативно-правовим актом обов'язковим для виконання відповідачем як суб'єктом владних повноважень.

36. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

37. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

38. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі № 242/5413/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб