Справа № 133/1607/18
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 133/1607/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Медик Л.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкаритому судовому засіданні в м.Козятині справу

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Цирканюка Ярослава Святославовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову серії ВР №124468 по справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2018 року винесену старшим лейтенантом поліції Цирканюком Я.С. та закрити провадження по справі.

В обгрунтування позову зазначив, що постановою серії ВР №124468 Інспектором роти №4 БУПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Цирканюком Я.С. від 24.06.2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п.2.1 г , Правил дорожнього руху, а саме на автодорозі Любар-Хмільник-Нова Ушиця керував транспортним засобом без поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважає постанову необгрунтованою такою що, не відповідає нормам КУпАП, оскільки 24.06.2018р.року о 01 год 30 хв. його автомобіль BMW X5; д.н. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, які стверджували, що ним були порушені ПДР, а саме вчинено адмінправопрушення за ст. 122-2 КУпАП (Невиконання водіями вимог про зупинку), а в подальшому ним не пред'явлено поліс обов'язкового страхування.

Твердження інспектора є неправдивими та сфабрикованими оскільки під час руху за кермом був ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючий в АДРЕСА_1

Підійшовши до його автомобіля Інспектор Цирканюк Я.С., не назвав свою посаду та прізвище (як того вимагає ст. 18 п. З ЗУ «Про Національну поліцію»), не оголосивши йому причину зупинки (як того вимагає ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» та ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію») зажадав його документи на перевірку. Він пояснив що даним авто не керував, жодних правил ПДР не порушував та на підставі ст. 251 КУпАП України зажадав доказів не існуючого правопорушення. Однак інспектор жодного доказу правопорушень з його боку не надав та почав вимагати «передати» документи для перевірки.

Згідно діючого законодавства поліцейський може перевіряти у громадян при підозрі у вчиненні правопорушень документи, що посвідчують їх особу, а також інші документи, необхідні для з'ясування питання щодо додержання правил, нагляд і контроль за виконанням яких покладено на поліцію В даному випадку, інспектором не було висловлено на його адресу обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, а отже перевірка його документів була незаконною.

Зупиняючи його транспортний засіб та перевіряючи в нього документи без законних на те підстав, інспектор прямо порушив його право передбачене ст. 19 Конституції України відповідно до якої ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Такі дії інспектора принизили його як громадянина України. У законодавстві чітко вказано, що така процедура може проходити по відношенню лише до правопорушників або осіб, які підозрюються у правопорушенні. Отже, зупиняючи його автомобіль та перевіряючи документи, інспектор відніс його до категорії саме цих осіб, хоча він законів не порушував, оскільки даним автомобілем не керував.

Перед складанням постанови, інспектор не роз'яснив йому його права. Дізнавшись про намір скласти постанову він інспектору відразу (до її складання) заявив, що хоче внести клопотання про відкладення слухання в зв'язку з необхідністю звернення за юридичною допомогою. Однак інспектор на це не зважив.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтимав в повному обсязі, просив задоволити адміністративний позов. При цьому додав, що працівники поліції склали даний протокол безпідставно, ніхто у нього не вимагав пред'явити поліс обов'язкового страхування, його звинувачували в тому, що він керував транспортним засобом в нетверезому стані, хоча він не керував автомобілем, автомобілем керувала інша особа, а коли підїхали працівники поліціїї, то автомобіль взагалі стояв на узбіччі.

Відповідач по справі в судове засідання не з"явився, проте надав відзив на позов в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. При цьому зазначив, що під час патрулювання 20.06.2018 року поліцейським роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області Цирканюком Я.С. близько 01 год. 30 хв. на А/Д Т-06-10 Любар - Нова Ушиця водій автомобіля BMW X5 порушив п. 2.1 (г) ПДР України. Слід зазначити, що водій вищевказаного ТЗ не виконував вимогу про зупинку, а також відмовився проходити медичний огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння, оскільки мав явні ознаки алкогольного сп'яніння.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Факт даного адміністративного правопорушення підтверджується відео-записом із нагрудного реєстратора працівника поліції.

За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. шляхом винесення Постанови. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУгіАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилається на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, де у п.2.3. мотивувальної частини суд зазначив, що у ч.ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Відповідач є працівником Управління патрульної поліції у м. Вінниці, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ та мав всі законні підстави скласти Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, як того вимагає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853.

Також згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, розглядаючи дану справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, при цьому були всебічно, повно і об'єктивно дослідженні всі обставин справи в їх сукупності та керуючись законом і правосвідомістю. Тому відсутні підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.06.2018 року інспектором роти №4 БУПП у Вінницькій області, старшим лейтенантом поліції Цирканюком Я.С., було винесено постанову серія ВР №124468 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої останній, 24.06.2018 року о 01 год. 30 хв. керував автомобілем BMW X5; д.н. НОМЕР_1 на а/д Любар -Хмільник-Нова Ушиця, без полісу обов"язковго страхування, чим порушив вимоги п. 2.1 (г)., за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень (а.с.6)

Дана постанова була ухвалена відповідачем з порушенням вимог ст. 247, 251, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху ( ст. 121 КУпАП).

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Поліцейський в своїй діяльності зобов'язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); суть проступку, розмір штрафу без зазначення порядку його оскарження, а також без зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події.

Однак, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем - інспектором не у відповідності до вимог ст. ст. 251, 279, 283 КУпАП та п. п.9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції.

Так, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були встановлені та досліджені належні і допустимі докази на підтвердження фактів вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення. Крім того, відповідачем так і не були подані до суду належні і допустимі докази на підтвердження вчинення позивачем проступку, спростування доводів позивача.

Надані відповідачем відеоматеріали не містять докази, які б підтверджували скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому не можуть бути використані судом як доказ у даній справі.

Наданий позивачем диск відеозапису розмови з відповідачем 24.06.2018 року також не містять доказів, де б поліцейський встановив відсутність у позивача страхового полісу на автомобіль.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Так, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення фактично не встановлювалися та не досліджувалися докази вчинення проступків позивачем. Натомість, в основу суті проступку, були покладені лише певні висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів.

Тому, суд вважає, що відповідачем без врахування встановлених і наведених судом обставин, було незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП оскільки склад та подія адміністративних правопорушень поставлених позивачу у вину - відсутні.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні не доведено винуватості ОСОБА_2 у вчинені ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП , а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутності складу правопорушення.

Керуючись ст.241,245,286 КАС України, ст.ст. 287,288,293 КУпАП суд -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР №124468 від 24.06.2018 року винесену старшим лейтенантом поліції Цирканюком Я.С. відносно ОСОБА_2 про накладення на нього адмиіністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП в розмірі 425 грн , а провадження у справі закрити за відсутності складу правопорушення.

На рішення суду може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької облоасті протягом 10 днів з дня проголошення рішення .

суддя підпис В.А. Воронюк

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

Дата документу 18.09.2018