Справа № 810/4310/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 вересня 2018 року м. Київ № 810/4310/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1 в інтересах потерпілого ОСОБА_2
додоГенеральної прокуратури України
про визнання протиправними дій,-
В С Т А Н О В И В:

20.08.2018 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в інтересах потерпілого ОСОБА_2 (61096, АДРЕСА_1) з позовом до Генеральної прокуратури України (01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15), в якому просить суд визнати дії Генеральної прокуратури України щодо направлення кримінального провадження № 0001318 від 30.05.2018 до прокуратури Харківської області протиправними.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 вказану справу передано до Окружного адміністративного суду м. Києва, яка надійшла до останнього 13.09.2018.

Протоколом автоматизованого розподілу справ міс суддями вказану справу розподіллено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, в обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на те, що 25.01.2018 ОСОБА_2, подав до Генеральної прокуратури України заяву в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України про вчинення заступником прокурора Харківської області Степановим А.Б. та прокурором Харківської області Данильченком Ю.Б. кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 Кримінального кодексу України.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, дана заява було проігнорована Генеральною прокуратурою України, а дані про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР внесені не були, з огляду на що ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність Генеральної прокуратури України. Вказана скарга була задоволена та зобов'язано Генеральну прокуратуру України внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення від 25.01.2018 та розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Представник позивача вказав, що Генеральна прокуратура України внесла відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, зазначене у заяві ОСОБА_2 від 25.01.2018 лише 30.05.2018, про що листом від 02.07.2018 було повідомлено останнього.

Разом з тим, як вказує представник позивача, у своєму листі Генеральна прокуратура України також зазначила, що матеріали кримінального провадження були направлені до прокуратури Харківської області для організації досудового розслідування.

Крім того, у позовній заяві представник позивача звертає увагу суду на те, що до статті 216 Кримінального процесуального кодексу України були внесені зміни та зазначає, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 2062, 209, 210, 211, 354, 364, 3661, 368, 3682, 369, 3692, 410 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, представник позивача посилається на те, що оскільки суб'єктами кримінального провадження № 0001318 від 30.05.2018 є саме заступник прокурора Харківської області Степанов А.Б. та прокурор Харківської області Данильченко Ю.Б., Генеральна прокуратура України повинна була направити вказане кримінальне провадження за правилами ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України до Національного антикорупційного бюро України.

Таким чином, ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, судом встановлено, що підставою для звернення з даним позовом до суду стали протиправні дії Генеральної прокуратури України щодо направлення кримінального провадження № 0001318 від 30.05.2018 до прокуратури Харківської області.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав з відносити спір до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Більш того, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Суд звертає увагу, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

В той же час, вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено ч. 2 ст. 19 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Як видно зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, підставою для звернення адвоката ОСОБА_1 в інтересах потерпілого ОСОБА_2 є протиправні дії Генеральної прокуратури України щодо направлення кримінального провадження № 0001318 від 30.05.2018 до прокуратури Харківської області.

Разом з тим, рішенням Конституційного суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 визначено, що кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, в контексті викладених обставин, суд дійшов висновку, що правовідносини, щодо розгляду протиправних дій Генеральної прокуратури України щодо направлення кримінального провадження до прокуратури Харківської області, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, з огляду на що позов підлягає вирішенню, відповідно до ч. 1 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 зазначеного Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160-162, 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах потерпілого ОСОБА_2 (61096, АДРЕСА_1) до Генеральної прокуратури України (01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про визнання дії Генеральної прокуратури України щодо направлення кримінального провадження № 0001318 від 30.05.2018 до прокуратури Харківської області протиправними - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Відповідно до положень ст. 170 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено в порядку, визначеному ст.ст. 292-297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя О.А. Кармазін