Справа № 806/675/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м.Житомир справа № 806/675/18

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А., Магдич В.М. ,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Петкевічуса А.А., Наумчука Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень № від 14.11.2017, № від 14.11.2017, вимоги №Ф- від 14.11.2017 і податкових повідомлень рішень № від 14.11.2017, № від 14.11.2017,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДФС у Житомирській області рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску № від 14.11.2017, № від 14.11.2017, вимогу №Ф- від 14.11.2017 та податкові повідомлення рішення № від 14.11.2017, № від 14.11.2017.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що висновки, які зроблені в акті документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.10.2017 №702/0-30-13-11/НОМЕР_1, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем не перебували, а тому на думку позивача у нього і не виникало обов'язку утримувати та перераховувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб, єдиний соціальний внесок, військовий збір. Таким чином, прийняті рішення та вимога є протиправними та необґрунтованими . Крім того, вказує, що пояснень на ім"я голови районної робочої групи з легалізації трудових відносин ОСОБА_10 не надавав та не підписував. Твердження податкового органу не відповідають дійсності та не мають законних підстав.

Ухвалою від 13.02.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.03.2018.

12.03.2018 та 19.03.2018 та 28.03.2018 у підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва.

Ухвалою від 29.03.2018 провадження у справі зупинено до одержання результатів судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 26.07.2018 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 01.08.2018.

Ухвалою від 01.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.08.2018.

В судове засідання з"явився представник позивача, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві. В обґрунтування відзиву зазначив, що в ході перевірки встановлено, що позивач здійснював підприємницьку діяльність з використанням праці найманих працівників без оформлення трудових відносин, у зв"язку з чим не сплачувалися обов"язкові внески та платежі до бюджету. Чинним законодавством не допускається приховування від податкових органів будь-якої інформації з питань оплати праці, оскільки приховування виплат заробітної плати призводить до зменшення перерахування суми податку з доходів фізичних осіб в бюджет. Факт не оформлення найманих працівників підтверджується письмовими поясненнями таких осіб, наданих під час перевірки та письмовими поясненнями ФОП.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 18.05.2015 №439 "Про активізацію роботи з детинізації доходів та відносин у сфері зайнятості населення" районною робочою групою із залученням представника Головного управління ДФС у Житомирській області в червні 2017 здійснено рейд-перевірку в с.Заможне Житомирського району, за результатами якої встановлено порушення ФОП ОСОБА_4 законодавства про працю - допущення працівників до роботи без оформлення трудових відносин.(а.с.87)

У зв"язку з цим, Управління праці та соціального захисту населення Житомирської РДА до Головного управління ДФС у Житомирській області листа від 21.06.2017 №4312 "Про здійснення перевірки" з проханням здійснити комплексну позапланову перевірку у суб"єктів підприємницької діяльності, зокрема, ФОП ОСОБА_4 (а.с.69)

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.13 п.78.1 ст.78 та п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про збір на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" та відповідно до наказу Головного управління ДФС у Житомирській області від 25.09.2017 №1540 головним державним ревізором-інспектором відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Житомирській області Панткевічусом Андрієм Антанасом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платника податків фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з виплаченої заробітної плати, укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, за період 01.02.2016 по 01.06.2017.

За результатами перевірки складено акт перевірки Головного управління ДФС у Житомирській області №702/06-30-13-11/0 від 10.10.2017 в якому зафіксовано наступні порушення:

1. п. 46.1 ст. 46, п. 51.1 ст.51, абз. "б" п. 176.2 ст.176 ПКУ, п.п. 3.2, п.п. 3.3 п. 3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників палатку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, а саме: не відображено нарахування та виплати доходів працівникам, які перебували у трудових відносинах без належного оформлення за ознакою "101";

2. п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 16414.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 164.2.1 п. 64.2 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 п.п. "а" п.5.2 ст. 176 ПКУ ФОП ОСОБА_4 не нарахований, не утриманий та не виплачений податок на доходи фізичних осіб з виплаченого оподатковуваного походу на користь платників податку, а саме: найманим працівникам без належного оформлення трудових відносин: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в сумі 17 023,50 грн., в тому числі за: вересень 2016 року - 420,0 грн., жовтень 2016 року - 1260,0 грн., листопад 2016 року -1260,0 грн., грудень 2016 року - 1260,0 грн., січень 2017 року - 727,50 грн., лютий 2017 року - 3024,0 грн., березень 2017 року - 3024,0 грн., квітень 2017 року - 3024,0 року, травень 2017 року - 3024,0 грн.

3. п. 1 ч.2 ст.6, ч.1 п.1 ст. 7, ч.2 ст.9 Закону України №2464-УІ встановлено заниження за період з 01.02.2016 року по 01.06.2017 року з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) у розмірі 22,0 % на загальну суму 20737,82 грн., а саме до бази нарахування єдиного внеску не включено заробітну плату по наступним найманим працівникам, які перебували у трудових відносинах без належного оформлення: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

4. п.1. ч.2 ст. 6, ч.8. ст. 9 Закону № 2464 встановлено несвоєчасне перерахування єдиного соціального внеску у терміни визначені законодавством л: коду бюджетної класифікації 71010000 "Єдиний внесок нарахований : роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності" за травень 2017 року в сумі 3 413,66 грн., (термін сплати - 20.06.2017, фактично сплачено 18.07.2017).

5. ч. 1.2 п. 16 1 Підрозділу 10. Інші перехідні положення встановлено, що за період з 01.02.2016 по 01.06.2017 року виплаченого оподатковуваного доходу на користь платників податку, а саме найманим працівникам без належного : оформлення трудових відносин: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не нарахований, не утриманий та не сплачений військовий збір з в сумі 1 194,45 грн.

23.10.2017 ОСОБА_4 подано заперечення на акт перевірки до Головного управління ДФС у Житомирській області.(а.с.16)

За результатами розгляду заперечень, позивачу надано відповідь листом від 04.11.2017 №2209/14/00-00-13-04-10, в якому вказано про те, що висновки акту перевірки залишено без змін. (а.с.98-99)

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято:

-рішення № від 14.11.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 778,31 грн.

-рішення № від 14.11.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 10368,91 грн.

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.11.2017 на суму 20737,82 грн.

-податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2017, яким збільшено суму грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30981,50 грн.

-податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2017, яким збільшено суму грошового зобов"язання з військового збору на суму 2562,64 грн.

22.11.2017 позивачем до ДФС України подано скаргу на винесені рішення та вимогу. (а.с.18-19)

Рішенням від 15.12.2017 №16831/х/99-99-11-02-01-14 продовжено строк розгляду скарги. (а.с.49)

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 01.02.2018 №1456/х/99-99-11-02-01-14 податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 14.11.2017 №, № залишено без змін, а скаргу без задоволення. (а.с.27-29)

Вважаючи спірні рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За змістом статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Відповідно до підпункту 14.1.22 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України роботодавець - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про оплату праці" визначено, що роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

У той же час особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (абз. "а" п. 171.2 ст. 171 ПК України.

Відповідно до пп. 168.1.1., п. 168.1. статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Тобто, на особу (податкового агента) покладається обов'язок утримати та сплатити податок з доходів фізичних осіб, лише у разі нарахування та виплати доходу на користь таких фізичних осіб.

Разом з тим, відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платниками податку зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

При цьому, для цілей розділу IV цього Кодексу до роботодавця прирівнюються юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво), постійне представництво нерезидента або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) дохід за виконання роботи та/або надання послуги згідно із цивільно-правовим договором у разі, якщо буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими.

З аналізу наведених норм вбачається, що на фізичну особу покладено обов'язок декларувати власні доходи та відповідно своєчасно здійснювати їх сплату, за не виконання чого, до такої особи застосовуватимуться певні заходи примусу, передбачені податковим законодавством.

Суб'єкт господарювання-податковий агент зобов'язаний нараховувати та утримувати податок з доходів фізичних осіб. При цьому, в разі спору про отримання фізичною особою доходів від податкового агента, вказаний факт повинен бути доведений належними та допустимими доказами.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірних рішень та вимоги стали висновки акту перевірки відповідачем ФОП ОСОБА_4 на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платника податків фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з виплаченої заробітної плати, укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, за період 01.02.2016 по 01.06.2017

У акті перевірки вказано, що перевіркою питань використання діяльності праці найманих працівників встановлено, що у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_4 використовував працю 6 офіційно оформлених найманих працівників на посадах директора, майстра цеху, робітника цеху, торгового агенту та менеджеру.

Перевіркою встановлено використання праці найманих працівників без належного оформлення трудових відносин, у зв"язку з чим не сплачувалися обов"язкові внески та платежі до бюджету, зокрема, наймані особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що підтверджується письмовими поясненнями вказаних фізичних осіб з приводу перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_12

Зокрема, згідно письмових пояснень, останні підтверджують, що перебували у трудових відносинах з ФОП.

При цьому, судом встановлено, що надані фізичними особами письмові пояснення були відібрані в ході обстеження районною робочою групою з легалізації трудових відносин Житомирської РДА із залученням представника Головного управління ДФС у Житомирській області в червні 2017 місця діяльності ФОП ОСОБА_12, за результатами якої складено акт №1 від 07.06.2017.

Так, у акті зазначено, що під час обстеження на території цеху по виготовленню сирної продукції знаходились громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, трудові договори з якими на момент здійснення обстеження відсутні. (а.с.87)

Позивач, обґрунтовуючи протиправність рішень, стверджує, що у трудових відносинах з вказані особи, на момент перевірки, не перебували, тому у нього не було підстав сплачувати податки та збори до бюджету.

Суд погоджується з доводами позивача та водночас не погоджується з висновкам акту перевірки, з огляду на таке.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 97 Кодексу законів про працю України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Порядок здійснення оплати праці врегульовано розділом 7 Кодексу законів про працю України, а також Законом України "Про оплату праці".

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці", яка кореспондується із статтею 94 Кодексу законів про працю України, визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Судом встановлено, що за результатом здійснення перевірки та складання акту перевірки Головного управління ДФС у Житомирській області №702/06-30-13-11/0 від 10.10.2017, начальником управління Держпраці у Житомирській області ОСОБА_13 була винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими особами за №ЖИ 254/702/06-30-13-04/НОМЕР_2, відповідно до якої на ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 480 000,00 грн. за порушення позивачем законодавства про працю, а саме: статті 24 Кодексу законів про працю України в частині фактичного допуску до роботи працівника без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, та повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу. ФОП ОСОБА_4 не нараховано, не утримано та не сплачено податок на доходи фізичних осіб з виплаченого оподатковуваного доходу на користь платників податку - найманим працівникам без належного оформлення трудових відносин: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в сумі 17 023,50 грн.

Вказану постанову позивачем було оскаржено у судовому порядку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №806/139/18 позов ОСОБА_12 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника управління Держпраці у Житомирській області ОСОБА_13 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЖИ 254/702/06-30-13-04/НОМЕР_2 від 28.12.2017.

Рішення набрало законної сили у встановленому порядку.

У зазначеному судовому рішенні вказано, що під час розгляду справи, в судовому засіданні, призначеному на 19.02.2018 о 10:00 допитано в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_5. Відповідно до наданих свідками показів, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було самостійно спростовано зміст акту перевірки Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації №1 від 07.06.2017 та долучених до нього письмових пояснень. Зокрема, свідками під присягою заперечувався факт перебування із позивачем у трудових відносинах на момент проведення перевірки та пояснено що вказані особи лише бажали укласти трудові угоди з позивачем.

Трудові відносини між позивачем та ОСОБА_5 виникли після проведення вказаної перевірки, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудового договору №7-ТД від 20.06.2017 та повідомленням про прийняття працівника на роботу.

У зв"язку з цим, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про наявність порушень позивачем законодавства про працю не підтверджені сукупністю належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів та спростовані показами свідків в судовому засіданні.

Таким чином, судовим рішенням підтверджено факт відсутності на момент проведення перевірки трудових відносин між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_12, що в свою чергу свідчить про неправомірність висновків акту перевірки Головного управління ДФС у Житомирській області від 10.10.2017 щодо використання ним праці найманих працівників без оформлення трудових відносин, а отже й про відсутність підстав сплачувати податки та збори до бюджету.

Крім того, відповідно до наявної у матеріалах справи копії акту перевірки Головного управління ДФС у Житомирській області №702/06-30-13-11/0 від 10.10.2017, акт підписано головним державним ревізором-іспектором Петкевічус А.А.

Вказана особа була також у складі робочої групи при проведенні обстеження стосовно легалізації заробіної плати та зайнятості населення в ФОП ОСОБА_4 де було виявлено найманих працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та відібрано письмові пояснення.

В судовому засіданні Петкевічус А.А. не заперечував та пояснив, що при відібранні письмових пояснень у вказаних осіб документи для встановлення осіб не надавалися та перевіряючими не вимагалися, тобто їх дані були встановлені фактично з усних пояснень.

За приписами ст.80 ПКУ для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, ґрунтується виключно на поясненнях. При цьому усі дані встановлені зі слів таких осіб.

Отже, вищезазначені письмові пояснення, не є тими доказами, можуть свідчити про допущення порушень ФОП ОСОБА_4 податкового законодавства.

Відтак, зазначені паперові носії інформації (пояснення громадян) не можна вважати належними і допустимими доказами податкового правопорушення, оскільки вони спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

Також, відповідачем на підтвердження заперечень проти позову надано письмові пояснення ФОП ОСОБА_12 від 06.09.2017, в яких зазначено, що за результатами рейду від 07.06.2017 було легалізовано 4 працівники, інші відмовилися від укладення трудового договору, що підтверджує використання ФОП праці найманих працівників без оформлення трудових відносин.

Так, в матеріалах справи містяться пояснення від імені ФОП ОСОБА_4 від 06.09.2017 на ім"я голови районної робочої групи з легалізації трудових відносин ОСОБА_10 , в якому нібито ОСОБА_4 повідомив, що за результатами рейду від 07.06.2017 ним було легалізовано 4 працівника, а саме: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5 Інші громадяни відмовилися від укладення трудових договорів. (а.с.88)

Разом з тим, з даного приводу суд зазначає, що враховуючи заперечення позивача стосовно надання таких пояснень, за його клопотанням було призначено судово-почеркознавчу експертизу з питанням: Чи виконано у поясненнях ФОП ОСОБА_4 від 06.09.2017 рукописний підпис ОСОБА_4 чи іншою особою?

За результатами судової експертизи до суду надійшов висновок експерта, в якому вказано про те, що досліджуваний підпис від імені ОСОБА_4 у нижній частині пояснень виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. (а.с.143-147)

З огляду на те, що висновком експерта підтверджено, що пояснення на ім"я голови районної робочої групи з легалізації трудових відносин ОСОБА_10 надавалися та підписані не ОСОБА_4, суд зазначає, що такі не можуть бути належним та допустимим доказом у справі, тому до уваги судом не приймаються.

Крім того, ні в акті перевірки ГУ ДФС у Житомирській області від 10.10.2017, ні в акті обстеження місця здійснення діяльності ФОП ОСОБА_4 від 07.06.2017, ні у рішенні ДФС України про результати розгляду скарги ОСОБА_17, від 01.02.2018, пояснення ФОП ОСОБА_4 від 06.09.2017 не згадувалися та не досліджувалися. Будь-які посилання на їх наявність відсутні, що ще раз ставить їх достовірність під сумнів.

Суд звертає увагу, що пунктом 83.1 статті 83 Податкового кодексу України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Суд зазначає, що норми діючого законодавства з питань оподаткування не передбачають права податкового органу на відображення у актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і на донарахування податків лише із пояснень фізичних осіб, особу яких не встановлено, в порядку, передбаченому законодавством, та без документального підтвердження викладених фактів первинними чи іншими документами.

Визначаючи розмір податку на доходи фізичних осіб, військового збору та суму несплаченого єдиного внеску, відповідач виходив із розміру заробітної плати та періоду роботи, що вказані в у письмових поясненнях працівників. Разом з тим, в акті перевірки не наведено жодного доказу, який б підтверджував розмір виплаченого доходу у розмірі, що зазначений у поясненнях осіб та факт роботи вказаних осіб у позивача.

У ході розгляду справи обставин наявності у ФОП ОСОБА_4 трудових відносин, оформлених неналежним чином, не встановлено, а отже суд приходить до висновку про відсутність у позивача обов'язку утримання податку на доходи з фізичних осіб, ЄСВ та військового збору за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та як наслідок, відсутність у відповідача підстав для збільшення суми грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30981,50 грн., з огляду на що податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується рішень №, № № від 14.11.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску ; вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.11.2017; податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2017, яким збільшено суму грошового зобов"язання з військового збору на суму 2562,64 грн.

Відповідно до підпункту 16-1.1.1 підпункту 16-1.1 статті 16-1 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

При цьому, об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, а відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Водночас, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є недоїмкою та стягується з урахуванням пені та застосуванням штрафів.

Статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Зважаючи на те, що у ході судового розгляду справи спростовані висновки акту перевірки в частині використання позивачем праці найманих працівників без належного оформлення трудових відносин та встановлено відсутність у відповідача підстав для збільшення суми грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб , отже всі наступні висновки податкового органу з приводу несплати єдиного соціального внесу та військового збору є помилковими, оскільки всі донарахування були здійснені на його підставі.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про невиконання відповідачем покладеного на нього обов'язку доказування правомірності своїх дій під час прийняття оскаржуваних рішень.

Враховуючи встановлену судом протиправність спірних рішень, та не доведення відповідачем протилежного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДФС у Житомирській області ( вул.Юрка Тютюнника,7, м.Житомир, 10003, ) рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску № від 14.11.2017, № від 14.11.2017, вимогу №Ф- від 14.11.2017 та податкові повідомлення рішення № від 14.11.2017, № від 14.11.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 17 вересня 2018 року