Справа № 180/1289/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 180/1289/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.,

при секретарі судового засідання Кравцовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - позивач, ГУПФУ в Луганській області) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач, УДВС ГТУЮ у Луганській області), в якій після уточнення позовних вимог просить визнати протиправною та скасувати постанову від 24.05.2018 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні № 56145678.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що постановою від 11.04.2018 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області Старовойтовою В.В. відкрите виконавче провадження ВП№56145678 з примусового виконання виконавчого листа №2-а/180/79/2017 (180/1811/17), виданого 02.04.2018 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області здійснити з 01.04.2012 року перерахунок пенсії та виплати з урахуванням проведених платежів ОСОБА_2 за довідкою ГУМВС України у Луганській області від 27.08.2012 року № 82/16421 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у відповідності до вимог ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262).

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження отримана головним управлінням 18.04.2018.

Листом №6614/07 від 23.05.2018 Боржник (Позивач) повідомив Відповідача про неможливість виконання зазначеного судового рішення у зв'язку із відсутністю в головному управлінні примірника Довідки №82/16421.

Крім того, Відповідача було проінформовано, що ГУПФУ в Луганській області було вжито спроби виконати судове рішення у справі № 180/1811/17 (ВП № 56145678).

Для цього Боржник звернувся до установи, яка її видала, а саме: ГУ МВС України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії, для отримання її примірника.

25.04.2018 на адресу позивача від Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області на вказаний запит надійшов лист-відповідь від 24.04.2018 вих.№204- ЛК.

З наданої відповіді слідувало, що у Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області немає можливості направити на адресу Головного управління довідку від 27.08.2012 року № 82/16421 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2, виготовлену відповідно до Постанови № 355, оскільки відповідно до вимог Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Постанова/Порядок №45), відповідні довідки про розмір грошового забезпечення направляються до ГУ ПФУ, для долучення до пенсійної справи та проведення перерахунку пенсії.

Виготовлення і зберігання копій довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій жодним нормативним документом не передбачено, а якщо такі й робились, то залишились в захопленому приміщенні ГУМВСУ в м. Луганськ, яке з травня 2014 року знаходиться під контролем незаконних збройних формувань.

15.06.2018 на адресу Головного управління надійшла Постанова від 24.05.2018, винесена старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Старовойтовою В.В., про накладення на Головне управління за невиконання вказаного судового рішення штрафу на користь держави у розмірі 5 100,00 грн. (далі - Постанова від 24.05.2018).

Позивач вважає вищевказану постанову протиправною, оскільки УПФУ вчинено дії по виконанню рішення суду в межах визначених повноважень та кошти для виплати відповідного перерахунку будуть виділятись у відповідності до визначених постановою № 103 строків, тому у позивача відсутня фінансова можливість виконати судове рішення у повному обсязі, тобто судове рішення не виконано в повному обсязі у зв'язку з наявністю поважних причин, зокрема, відсутністю фінансування.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке.

11.04.2018 державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Державним виконавцем відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" направлено вимоги боржнику щодо стану виконання рішення суду та попереджено про наслідки невиконання рішення суду.

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що рішення суду не виконано.

24.05.2018 державним виконавцем відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн.

08.08.2018 державним виконавцем відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200 грн.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону України "Про виконавче провадження", перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, він є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Його територіальні підрозділи є також органами виконавчої влади.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від 24.05.2018 року на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Також зазначають, що застосування правової позиції Верховного Суду України не спростовують вище викладених висновків, оскільки відсутність фінансування Головного Управління пенсійного фонду України в Луганській області не доведена документально, не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення.

Вважає, що жодних законних підстав для задоволення позову не існує. Обставини, на які посилається позивач, є необґрунтованими.

Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судом по справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27.07.2018 справу № 180/1289/18на підставі ст. 29 КАС України передано на розгляд Луганського окружного адміністративного суду (арк. спр. 23-24).

Ухвалою від 27.08.2018 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків протягом 5-ти з дати отримання -даної ухвали усунути недоліки позовної заяви ( арк. спр. 30-31).

Ухвалою від 11.09.2018 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати у відкритому судовому засіданні (арк.спр. 40-41).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 видано виконавчий лист №180/1811/17 від 02.04.2018 про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_2 у здійснені перерахунку пенсії з 01.04.2012 року за довідкою ГУМВС України у Луганській області від 27.08.2012 року № 82/16421 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у відповідності до вимог ч.3ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 01.04.2012 року перерахунок пенсії та виплати з урахуванням проведених платежів ОСОБА_2 за довідкою ГУМВС України у Луганській області від 27.08.2012 року № 82/16421 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у відповідності до вимог ч.3ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтовою В.В. від 11.04.2018 відкрито виконавче провадження №56145678 (арк. спр. 5).

Листом від №6614/07 від 23.05.2018 ГУПФУ в Луганській області повідомив Відповідача про неможливість виконання зазначеного судового рішення у зв'язку із відсутністю в головному управлінні примірника Довідки №82/16421 (арк. спр. 6-7, 8).

24.05.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтовою В.В. винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. на головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання боржником судового рішення (арк. спр.9).

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. (частина 2 статті 371 КАС України)

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, обов'язковості виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (Закону №1404-VIII) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). (ст. 26 Закону №1404-VIII)

У відповідності до статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. (частина 2 Закону №1404-VIII)

Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що безумовною підставою для накладення штрафу є невиконання рішення суду та постанови про відкриття провадження без поважних причин у визначений строк.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В частині третій вказаної статті наведений перелік дій, які має право вчиняти державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом тощо.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області вимоги виконавчого документа у встановлений законом строк в повному виконані не були, у зв'язку з чим на позивача (боржника) накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.

В якості підстави неможливості виконання рішення суду у повному обсязі відповідачем зазначено посилання на постанову КМУ № 103 від 21.02.2018, якою було визначено порядок проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського.

Вказані вище доводи позивача судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Аналіз змісту Постанови КМУ № 103 дає підстави для наступних висновків суду.

Пункт 1 вказаної постанови містить положення щодо перерахунку пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262 до 1 березня 2018 року, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704.

Пунктом 2 визначено, що виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 103 визначений перерахунок з 1 січня 2016 р. пенсій, призначених згідно із Законом № 2262 особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні виплати в розмірах, установлених законодавством, за січень 2016 р. відповідно до постанови КМУ від 11 листопада 2015 р. № 988.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, Постановою КМУ № 103 визначений порядок, яким виплата сум підвищення перерахованої пенсії, що мали бути перераховані та виплачені в період з 01.01.2016 по 24.02.2018, фактично зменшена (виплата 50 та 75 відсотків) та розстрочена на значний термін (протягом 2018-2020 років), що порушує право позивача на отримання усієї суми підвищеної пенсії, яка повинна була розрахована та виплачена відповідачем на підставі постанови КМУ від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року №393» (далі-Порядок №45).

Вказаний висновок суду ґрунтується на таких законодавчо визначених положеннях.

Пунктами 2 та 3 Постанови КМУ № 103 встановлена процедура виплати сум перерахованої пенсії у зменшеному розмірі та сама виплата різниці у сумі перерахованої пенсії розстрочена на тривалий період.

Однак суд зазначає, що нормами Закону № 2262 зовсім не було визначене питання стосовно того, що виплата перерахованих сум пенсій може бути розстрочена у зменшеному розмірі (50 та 75 відсотків).

Статтею 11 Закону № 2262 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 прямо визначено, що вона прийнята відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262.

Частиною 4 ст. 63 Закону № 2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, частиною 4 ст. 63 Закону № 2262 прямо встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає умови, порядок та розміри виключно «перерахунку» усіх призначених за цим Законом пенсій у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною 4 ст. 63 Закону № 2262 зовсім не визначене та не передбачене право Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок та розміри «виплати» перерахованих пенсій, що в наявності в Постанові від 21.02.2018 № 103.

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону № 2262, відповідно до частини третьої якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

В свою чергу, частиною другою статті 55 Закону № 2262 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону № 2262 (а саме -ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України (а саме - постанови від 21 лютого 2018 р. №103), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.

Як наслідок, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 113 Конституції України, ст. ст. 6, 7 КАС України положення Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 відносно умов, порядку та розмірів виплати сум перерахованих пенсій до спірних правовідносин не повинні застосовуватися, оскільки відповідно до змісту ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 зовсім не визначені такі повноваження Кабінету Міністрів України.

У межах даної справи орган Пенсійного фонду здійснив перерахунок та зобов'язаний здійснити виплату за вказаним перерахунком у повному обсязі, оскільки такий обов'язок визначений як Законом № 2262, так і чинним судовим рішенням.

За викладених обставин застосування приписів постанови № 103 є безпідставним та суперечить вимогам як спеціального Закону України "Про виконавче провадження", який регулює порядок примусового виконання судового рішення, так і Закону № 2262.

Посилання позивача як на підставу для задоволення заявлених вимог на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, є незмістовним, оскільки позивачем не надано належних доказів відсутності достатнього фінансування та доказів своєчасного звернення до компетентних органів в цілях виділення коштів для виконання рішення суду. Тому по даній адміністративній справі висновки Верховного Суду по вказаній справі не застосовуються.

Посилання позивача як на підставу для задоволення заявлених вимог на лист №6614/07 від 23.05.2018 щодо неможливості виконання судового рішення у зв'язку із відсутністю в головному управлінні примірника Довідки №82/16421 є незмістовним, оскільки відповідно до змісту виконавчого листа (а.с.54) та постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.56) Довідка №82/16421 не зазначена в якості обов'язкової умови виконання судового рішення.

Крім того, статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, яким позивач (боржник) не скористався та не надав ніяких доказів звернення до суду.

Посилання позивача як на підставу для задоволення заявлених вимог на відсутність в постанові про накладення штрафу достатнього обґрунтування в мотивувальній частині є незмістовним, оскільки за своїм характером таке порушення має формальний характер. Натомість, судом перевірені підстави невиконання судового рішення, надана відповідна юридична оцінка, яка свідчить про те, що позивачем не були вжиті усі передбачені діючим законодавством заходи для виконання судового рішення.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від 24.05.2018 на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Відтак, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтової В.В. від 24.05.2018 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №56145678 судом визнаються необґрунтованими, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Питання по судових витратах судом не вирішується, оскільки рішення прийнято не на користь позивача.

Керуючись статтями 241-245, 250, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 24.05.2018 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області штрафу в розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні № 56145678 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця