Справа № 337/4519/17(2-а/337/289/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року справа № 337/4519/17(2-а/337/9/2018)
(суддя Кучерук І.Г. м. Запоріжжя)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Чередниченка В.Є.,

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2018 року у справі №337/4519/17(2а/337/9/2018) за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району, комісії з питань призначення соціальних витрат внутрішньо переміщеним особам районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 16 листопада 2017 року звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району (далі - відповідач-1), комісії з питань призначення соціальних витрат внутрішньо переміщеним особам районної адміністрації Запорізької міської ради (далі - відповідач-2), згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить:

визнати протиправними дії відповідача-2 щодо відмови позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно з заявою від 09.08.2017 року;

скасувати рішення відповідача-2 за №64 від 06.09.2017 року в частині щодо відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно з заявою від 09.08.2017 року;

визнати бездіяльність відповідача-1 у невнесенні на розгляд відповідача-2, засідання від 23.08.2017 року, подання про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно заяви від 09.08.2017 року;

зобов'язати відповідача-1 призначити, нарахувати та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно з заявою від 09.08.2017 року за період з 01.09.2017 року по 07.12.2017 року, включно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила про протиправну бездіяльність відповідача-1 у невнесенні на розгляд відповідача-2, на засідання від 23.08.2017 року, подання про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно з заявою від 09.08.2017 року та протиправні дії відповідача-2 щодо прийняття до уваги акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї наслідком яких стала відмова у призначенні позивачу адресної допомоги.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачі діяли у межах наданих їм повноважень, та керувались нормами передбаченими для вирішення питання про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржила його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції невірно надав оцінку спірним відносинам та неповно встановив обставини справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційного розгляду справи, що 08.08.2017 року позивач була взята на облік в УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с.10, 28).

09.08.2017 року позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги (а.с.26).

Рішенням відповідача-2 за №64 від 06.09.2017 року відмовлено позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно з заявою від 09.08.2017 року (а.с.36).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення відповідача-2 та бездіяльність відповідача-1 щодо невнесення на розгляд відповідача-2 подання про призначення щомісячної адресної допомоги згідно з заявою позивача від 09.08.2017 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

В свою чергу механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлено Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування затверджених постановою Кабінету Міністрів України №365, 08.06.2016 (далі - Постанова №365).

Відповідно до пункту 4 Постанови №365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 7 Постанови №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Як встановлено судом, з заявою про призначення соціальних виплат позивач звернулась до відповідача-1 09.08.2017 року (а.с.26).

Враховуючи те, що пунктом 7 Постанови №365 надано право відповідачу-1 на проведення перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи за власною ініціативою протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи, а також враховуючи дату подання позивачем відповідної заяви - 09.08.2017 року така перевірка за зазначеною заявою могла бути проведена у період з 10.08.2017 року по 31.08.2017 року (15 робочих днів, неробочі дні 12, 13, 20, 24, 25, 26, 27).

Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання зазначила про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи - АДРЕСА_1 (а.с.26).

30 серпня 2018 року соціальним інспектором відповідача-1 на виконання положень пункту 7 Постанови №365 було здійснено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача за результатами якого складено акт у відповідності до якого факт перебування/проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 не підтверджено.

При цьому, як встановлено судом, позивач у період з 24.08.2017 року по 21.11.2017 року перетинала державний кордон для виїзду в Бугас (село Волноваського району Донецької області) та КПВВ Чонгар, що підтверджується інформацією наданою Головним центром обробки спеціальної інформації (а.с.159).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на запит відповідача-1 щодо отримання паперової та електронної справи позивача, паперова особова справа позивача надійшла до управління 28.08.2017 року, а електронна особова справа позивача до управління не надходила (а.с.32).

Відповідно до пункту 10 Постанови №365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (крім осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

Враховуючи дату складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї - 30.08.2018 року та дату отримання паперової особової справи позивача - 28.08.2017 року, відповідач-1 на виконання вимог пункту 10 Постанови №365 04.09.2017 року вніс на розгляд відповідача-2 подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати (а.с.35).

Тобто, відповідачем-1 дотримано процедуру призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг встановлену Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постановою №365.

Щодо доводів позивача про те, що факт її фактичного місця проживання/перебування як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 підтверджено актом фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеної особи від 16.08.2017 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

10 серпня 2017 року відповідачем-1 було отримано від Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя список внутрішньо переміщених осіб в якому зазначено позивача як внутрішньо переміщену особу (а.с.41).

На виконання пункту 7 Постанови №365 у відповідності до якого для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, зокрема, за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи відповідачем-1 було здійснено перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування позивача як внутрішньо переміщеної особи, за результатами якої складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16.08.2017 року (а.с.41).

Після отримання повідомлення про необхідність з'явитися до приміщення управління для проходження фізичної ідентифікації, позивач з'явилася до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району в наслідок чого і було складено акт фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеної особи від 16.08.2017 року (а.с.43).

На підставі зазначеного акта, який було складено на вимогу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, останнім було призначено (відновлено) позивачу соціальні виплати як внутрішньо переміщеній особі, що підтверджується протоколом комісії №59 від 23.08.2017 року (а.с.44).

Тобто, твердження позивача, що саме цим актом підтверджено її фактичне місце проживання/перебування позивача як внутрішньо переміщеної особи для призначення адресної допомоги, виплату якої здійснює саме відповідач-1 не відповідає дійсності.

Слід зазначити й те, що чинне законодавство не встановлює заборони для структурного підрозділу з питань соціального захисту населення окремої з власної ініціативи провести перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, яка здійснюється з дотриманням вимог та строків встановлених пунктом 7 Постанови №365 для вирішення питання про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати, яка здійснюється цим органом.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2018 року у справі №337/4519/17(2а/337/9/2018) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2018 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко