Справа № 803/1200/18
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року ЛуцькСправа № 803/1200/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС (надалі - відповідач) про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації №UA205/2018/00729 від 04.06.2018 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/000493/1 від 04.06.2018 року та стягнення надмірно сплачених платежів за митне оформлення автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «JETTA» 2015 року виготовлення в сумі 50 175,11 грн.

Ухвалою від 16.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 04.06.2018 року в порушення вимог статті 57 Митного кодексу України (надалі - МК України) визначено митну вартість транспортного засобу легкового автомобіля, марки «Volkswagen», модель «JETTA», номер кузова НОМЕР_1, 2015 року випуску, який імпортувався позивачем, за резервним методом, а не за ціною договору. Вважає такі дії позивача протиправними та вчиненими всупереч положенням статті 57 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 зазначає, що надані ним для митного оформлення транспортного засобу документи подані в повному обсязі, не мають жодних розбіжностей, містять вичерпну та достатню інформацію, що дає підстави для застосування основного методу оцінки митної вартості (за ціною договору), а також чітко відображають усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей транспортний засіб. Натомість, необґрунтованість та протиправність дій відповідача в процесі коригування митної вартості призвела до нарахування позивачу додаткових митних платежів, на суму 50 175,11 грн. (обчислені, виходячи з коригованої митним органом митної вартості товару на загальну суму 11 350,00 USD).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 01.08.2018 року №811/03-70-10/14 представник відповідача адміністративний позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що у зв'язку невиконанням декларантом у повному обсязі законних вимог митниці про надання додаткових документів митну вартість товару правомірно було визначено за резервним методом.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.05.2018 року позивач придбав легковий автомобіль, бувший у користуванні, марки «VOLKSWAGEN» модель «JETTA» 2015 року випуску за 5 350,00 USD у Республіці Польща через фірму DS Trans Polska Sp. zo.o. (а. с. 11, 13).

31.05.2018 року вказаний автомобіль було ввезено на митну територію України (а. с. 15-16).

01.06.2018 року для митного оформлення товару - автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «JETTA», номер кузова НОМЕР_1, 2015 року випуску, декларантом (ТзОВ «Інтерброк-Транс») на митний пост «Луцьк» було подано МД №UA205090/2018 (а. с. 16) та комплект документів, що підтверджують факт купівлі-продажу автомобіля та висновок експертного дослідження (а. с. 17). Як вбачається із графи 43 зазначеної МД №UA205090/2018, вказаний товар був задекларований за першим методом, тобто за ціною договору.

Мотивуючи тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у відповідності із положеннями статей 53-54 МК України, посадовою особою митного органу 01.06.2018 року підготовлено та направлено електронне повідомлення та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: -банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - якщо здійснювалося страхування - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення, - інші документи, наявні у позивача для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням) (а. с. 18).

04.06.2018 року у відповідь на вказане повідомлення було подано митну декларацію №UA205090/2018/042042, інвойс №27260527 від 16.02.2018 року (а. с. 24) та інформацію щодо оплати (а. с. 19-22, 30-32).

За результатами опрацювання документів, поданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що відповідно до Certificate Of Title країною відправки транспортного засобу є Сполучені Штати Америки, продавцем, зазначеним в технічному паспорті Certificate Of Title, є Sentry Insurance Group, а позивачем не надано жодних документів щодо оплати купівлі-продажу в США, а також експортної митної декларації країни відправлення в режимі експорт для підтвердження вартості товару. Митну вартість товару за ціною договору відповідачем не визнано, у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Дану інформацію направлено ОСОБА_1 у формі електронного повідомлення, у якому попереджено позивача про намір відповідача застосувати резервний метод для визначення митної вартості автомобіля та запропоновано провести консультацію з митницею щодо вибору методу визначення митної вартості.

04.06.2018 року Волинська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості №UA205110/2018/000493/1 та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205090/2018/00729, у зв'язку з тим що позивачем подано витребовувані документи не в повному обсязі.

05.06.2018 року позивач подав нову митну декларацію №UA205090/2018/042805 із коригованим значенням митної вартості та сплатив необхідні платежі.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини другою статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Згідно пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 3 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3).

За приписами статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4).

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як уже встановив суд, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації за №UA205090/2018/042042, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано документи, які не містять усіх даних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом для легкового автомобіля, бувшого в користуванні марки «VOLKSWAGEN», модель «JETTA», номер кузова НОМЕР_1, 2015 року випуску, загальна кількість місць для сидіння 5, за ціною договору. Позивачем, на вимогу відповідача, надано документи, з яких визначено, що країною відправки є США, а тому позивачу слід було надати документи щодо оплати купівлі-продажу в США, а також надати експортну митну декларацію країни відправлення в режимі експорт для підтвердження вартості товару, проте це не було виконано ОСОБА_1

Витрати на транспортування є витратами, понесеними покупцем і мають включатися відповідно до пункту 10.1 статті 58 МК України до ціни, що була фактично сплачена та, при цьому, є складовими митної вартості товару. Декларантом до митного оформлення не надано документів, що підтверджують витрати понесені на транспортування та страхування оцінюваного товару до моменту перетину митного кордону України, та яким чином здійснено перевезення товару та ким відправлено даний транспортний засіб в Україну. Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено, у зв'язку з поданням декларантом витребовуваних документів в неповному обсязі, разом з відсутністю усіх відомостей для підтвердження складових митної вартості. 2-5 методи визначення митної вартості не застосовані, у зв'язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Зокрема, частиною другою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Орган доходів і зборів зобов'язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п'ятої статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом.

При цьому, зазначена митна вартість транспортного засобу не визнана митним органом у зв'язку з тим, що подані на підтвердження митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

У рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, визначено джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом (а. с. 25).

Таким чином, суд робить висновок, що відповідачем правомірно, у відповідності до статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Волинської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 04.06.2018 року за № UA205110/2018/000493/1 правомірним.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС України необхідно відмовити.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер