Справа № 0240/3284/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

20 вересня 2018 р. Справа № 0240/3284/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного виконавця Липовецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів,

в с т а н о в и в :

19.09.2018 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного виконавця Липовецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дію постанови від 07.09.2018 у виконавчому провадженнві ВП №53816156 та постанови від 07.09.2018 у виконавчому провадженні ВП№53816368, якими звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, що отримує дохід у Липовецькій центральній районній бібліотеці.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову заявник зазначив, що не погоджується з прийнятими Державним виконавцем Липовецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 постановами, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє її майновим інтересам непоправної шкоди. Крім того, вказала, що оскаржувані постанови суб'єкта владних повноважень мають очевидні ознаки протиправності.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Так, розглянувши подане клопотання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони в тому рахунку із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому, тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Суд зазначає, що предметом публічно-правового спору у цій справі насамперед є перевірка законності прийняття Державним виконавцем Липовецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 постанов 07.09.2018 у виконавчому провадженнві ВП №53816156 та постанови від 07.09.2018 у виконавчому провадженні ВП№53816368, якими звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, що отримує дохід у Липовецькій центральній районній бібліотеці.

Разом із тим, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, на думку суду, є неможливим, оскільки у такому випадку фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, заявником належним чином не обґрунтовано необхідності застосування заходів забезпечення заявленого адміністративного позову, а суд не вбачає підстав для висновку про те, що захист прав, свобод та інтересів позивачів стане неможливим без вжиття цих заходів.

Покликання позивача у поданому клопотанні на неможливість подальшого відновлення її прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, на думку суду, є надуманими і не відповідають обставинам справи, а тому до уваги не приймаються.

Окрім того, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і повинно бути законним і обґрунтованим.

Однак, доводи позивача на підтримку заявленого клопотання переважно ґрунтуються саме на припущенні того, що відповідачем можуть бути прийняті певні рішення чи вчинені певні дії, які порушуватимуть її права та інтереси.

Під час розгляду судом даного клопотання також не знайшло свого об'єктивного підтвердження покликання представника позивача на очевидну протиправність оскаржуваного наказу. При цьому ознак, які б однозначно свідчили про це, не зазначено, а наведені у позовній заяві доводи позивача підлягають перевірці у ході судового розгляду справи по суті.

Окрім того, слід звернути увагу позивача на те, що сам лише факт подання адміністративного позову, не свідчить про очевидну протиправність оскаржуваних постанов та не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що заявлене позивачем клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 248 КАС України суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна