Справа № 826/15108/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 вересня 2018 року місто Київ №826/15108/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись із позовною заявою

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2
доУправління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації,
прозобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Київ з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просять суд:

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 10 200, 00 грн. щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 10 200, 00 грн. щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану відповідачем Управління праці та Соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на суму 5 000, 00 грн.;

- стягнути на користь ОСОБА_2 моральну шкоду з відповідача Управління праці та Соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на суму 5 000, 00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Суд ознайомившись із адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, встановив, що він містить наступні недоліки.

Так, позивачами в порушення вимог пункту 2 частини першої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, не зазначено код ЄДРПОУ відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачаються, що позивачем не надано суду документ про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, у вступній частині позовної заяви зазначено, що позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 21 статті 5 Закону України «Про судовий збір», однак суд не погоджується з даним твердженням позивачів та зазначає, що воно є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 21 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Предметом оскарження в даному випадку є протиправна, на думку позивачів, відмова управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо виплати щомісячної допомоги позивачам, як внутрішньо переміщеним особам.

Однак, приписи пункту 21 статті 5 Закону України «Про судовий збір» стосуються справ щодо встановлення юридичних фактів, а тому не можуть застосовуватись судом в даному випадку, як умова звільнення позивачів від сплати судового збору.

Суд зазначає, що ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установити у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1 762, 00 гривні.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Враховуючи, наведене, суд зазначає, що кожен з позивачів має сплатити судовий збір в розмірі 704, 80 грн. та надати суду докази сплати судового збору.

Також, згідно з приписами пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило ОСОБА_2 у призначенні щомісячної адресної допомоги листом від 01.02.2018 №84-19. Таким чином, ОСОБА_2 могла звернутись до суду з відповідною заявою включно до 01.09.2018, проте даний адміністративний позов подано до суду лише 14.09.2018, тобто з порушенням строків звернення до суду, встановлених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується позивача - ОСОБА_1, то останнім взагалі не надано суду доказів відмови відповідача у призначенні щомісячної адресної допомоги, що позбавляє суд можливості встановити чи дійсно має місце порушення прав вказаного позивача, і якщо так, то коли таке порушення відбулось та коли позивачеві стало про це відомо.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивачам необхідно надати суду обґрунтування строків звернення з даним позовом чи заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Крім того, суд звертає увагу позивачів, що копії документів, доданих до позовної заяви не завірені належним чином, що унеможливлює їх використання у якості доказів в розумінні Глави 5 Розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з пунктом 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Додатки до позовної заяви мають бути завірені особистим підписом позивача та/або його представником.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві часу для усунення недоліків позову. Позивачу необхідно усунути названі недоліки.

Керуючись, статтями 160-161, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху .

2. Встановити позивачам десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до статей 293-294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.