Справа № 442/456/17
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 442/456/17 (К/9901/34462/18)

Провадження № 11-860апп18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача СаприкіноїІ. В.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за касаційною скаргою Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом, у якому просила:

- визнати неправомірними дії ПФУ щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII);

- зобов'язати ПФУ зарахувати до стажу її роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, періоди роботи з 01 вересня 1982 року по 01 червня 1983 року - викладачем по класу фортепіано по сумісництву в Дрогобицькій музичній школі № 2, з 01 вересня 1983 року по 10 січня 2017 року - викладачем по класу фортепіано і концертмейстер в Дрогобицькій музичній школі № 2;

- зобов'язати ПФУ призначити їй пенсію за вислугу років з 11 січня 2017 року відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що Кабінет Міністрів України дорученням від 06 січня 1995 року № 397/21 поширив дію призначення пенсії за вислугою років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» також на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, відтак ПФУ неправомірно відмовив позивачці у зарахуванні спірного періоду до спеціального стажу, який дає їй право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII.

У червні 2017 року ПФУ звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 липня 2018 року вказану вище справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалу мотивовано тим, що суд вважає за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15-а з аналогічними правовідносинами.

Відповідно до підп. 8 п. 1 розд. VІІ «Перехідні положення» КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів (…), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (…) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Оскільки колегія суддів Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду висловила намір відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття цієї справи до розгляду.

Разом з тим ПФУ просить провести розгляд справи за участю його представника.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Водночас Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26 травня 1988 року в справі «Екбатані проти Швеціїї» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо апеляційна скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги ст. 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.

Ця правова позиція узгоджується з вимогами п. 11 ч. 1 ст. 4 КАС України, щодо розгляду справи в розумний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З матеріалів справи вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій розглядали цю справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи та за їх участю, тобто відбувся публічний розгляд.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права, дійшла висновку про можливість здійснення розгляду справи за касаційною скаргою Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.

За приписами п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Водночас суд вважає за необхідне поінформувати учасників справи щодо вчинення процесуальних дій стосовно розгляду їх справи в порядку письмового провадження шляхом надіслання копій цієї ухвали.

Керуючись ст. 340, 344-346 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Прийняти до розгляду справу за касаційною скаргою Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Призначити справу до розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на 31 жовтня 2018 рокув приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

Направити учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді:

Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко

С. В. Бакуліна Л. І. Рогач

В. В. Британчук О. М. Ситнік

В. І. Данішевська О. С. Ткачук

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

Л. М. Лобойко