Справа № 0440/7011/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
20 вересня 2018 р.Справа №0440/7011/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕТО до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
19.09.2018 року представники позивача надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив:
зупинити дію наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №4879-п від 27.08.2018 року Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ ВЕТО до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі;
заборонити Головному управлінню ДФС у Дніпропетровській області вчиняти дії щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ ВЕТО.
В обґрунтування заяви зазначено, що 30.03.2018 року позивачем отримано від відповідача запит з вимогою про надання інформації та її документального підтвердження щодо взаємовідносин з ТОВ ЗІЛЛЕ ТРЕЙД в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року. ТОВ ВЕТО надано відповідь, що вказаний запит направлений з порушенням вимог ПК України та у запиті відсутні належні фактичні підстави для витребування у платника податків запитуваної інформації. 31.08.2018 року ТОВ ВЕТО отримано наказ від 27.08.2018 року №4879-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ ВЕТО. Позивач вважає вказаний наказ безпідставним та протиправним. Тому, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до нових порушень з боку відповідача, оскільки проведення податкових органом перевірки позивача на підставі наказу, який може бути визнано незаконним в судовому порядку, може заподіяти шкоду правам, свободам та законним інтересам позивача.
Розглянувши подані документи та матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до приписів частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є хоча б одна з названих обставин, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
З тексту заяви вбачається, що незабезпечення позову, на думку позивача, може заподіяти шкоду правам, свободам та законним інтересам позивача та призведе до ускладнення або зробить неможливим виконання рішення суду по вказаній справі в майбутньому у разі задоволення позовних вимог позивача.
При цьому, позивач в обґрунтування заяви не надав жодних доказів, які б доводили неефективність засобів захисту прав, свобод та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
Крім того, суд зазначає, що в разі забезпечення позову в зазначених позивачем межах, суд фактично ухвалить судове рішення про відновлення правового становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваного наказу без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Таким чином, на час розгляду судом заяви відсутні ознаки очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Частиною 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні; заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕТО про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки встановлені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1