Справа № 810/3892/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Київ № 810/3892/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання: Касьянової О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явились,

від відповідача - Федотова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 - фізичної особи - підприємця

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 - фізична особа - підприємець з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 26.10.2017 № 1939 про проведення фактичної перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.10.2017 заступником начальника ГУ ДФС у Київській області на підставі пп. 80.2.5 пункту 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України було прийнято наказ №1939 про організацію у листопаді 2017 року проведення фактичних перевірок суб'єктів господарювання відповідно до переліку, у тому числі ФОП ОСОБА_2

Проте, позивач вважає зазначений наказ таким, що складений з порушенням вимог ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки у ньому вказано підставу для проведення перевірки, яка відсутня у Податковому кодексі України, а саме «організація контролю за діяльністю суб'єктів господарювання»,

У зв'язку з чим, позивач не допустив працівників контролюючого органу до проведення перевірки про, що склав Акт.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/3892/17, закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 зупинено провадження в адміністративній справі до 23.01.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 поновлено провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 23.01.2018.

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності Кодексу в редакції від 15.12.2017, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції Кодексу.

Відтак, протокольною ухвалою суду від 23.01.2018 ухвалено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засіданні призначене на 27.02.2018 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не прибув, однак через канцелярію суду представнико позивача були подані письмові пояснення в яких представник підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у письмових запереченнях на позов та пояснив, що підставою для внесення позивача до переліку суб'єктів господарювання для проведення фактичних перевірок стала інформація в ІС «Податковий Блок» щодо реалізації позивачем пляшки коньяку «Черчель» 0,5л., 40% об.5 зірочок по ціні 66,00 грн., що є меншою за встановлену законодавством мінімальну роздрібну ціну в розмірі 119,90 грн.

Також представник відповідача в запереченнях на позов зазначив, що в разі, якщо перевірка була проведена, предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень. Податковим органом фактично реалізовано наказ на проведення перевірки та оформлено результати перевірки Актом перевірки, та винесено податкове повідомлення - рішення, а відтак оспорюваний наказ та дії щодо його складання не є такими, що порушують права позивача, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Київській області відповідно до вимог статтей 20, 75, 80 Податкового кодексу України та з метою організації контролю за діяльністю суб'єктів господарювання сфери виробництва та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв та тютюнових виробів видано наказ від 26.10.2017 № 1939 "Про проведення фактичних перевірок".

Так, вказаним наказом, наказано на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України в частині здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, управлінню контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів (ОСОБА_6.) у листопаді 2017 року організувати проведення фактичних перевірок суб'єктів господарювання відповідно до переліку, що додається.

Згідно із змісту Витягу з переліку суб'єктів господарювання для проведення фактичних перевірок працівниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Київській області на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України призначено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за адресою суб'єкта господарювання АДРЕСА_1 термін перевірки з 01.11.2017 - 10 діб; перевіряючи - ГДРІ ОСОБА_4, зав. сектору ОСОБА_5

Метою перевірки є встановлення дотримання норм законодавства з питань виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, у тому числі про регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Не погодившись з правомірністю оскаржуваного наказу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу (пункт 62.1 статті 62 ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно положень пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2); письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3); неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5); у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7).

Як вже зазначалося судом, оскаржуваний наказ містить посилання як на підставу для проведення перевірки на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З аналізу вказаної норми вбачається, що вона містить дві окремі підстави для проведення фактичної перевірки, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Під час розгляду справи, відповідачем було зазначено, що підставою для внесення позивача до переліку суб'єктів господарювання для проведення фактичних перевірок стала інформація в ІС «Податковий Блок» щодо реалізації позивачем пляшки коньяку «Черчель» 0,5л., 40% об. 5 зірочок по ціні 66,00 грн., що є меншою за встановлену законодавством мінімальну роздрібну ціну в розмірі 119,90 грн.

На підтвердження вказаної обставини, позивач надав суду витяг з ІС «Податковий Блок».

Позивач проти вказаної обставини заперечував та зазначив, що в процесі здійснення господарської діяльності ним було здійснено продаж корму для собак «Ковбаси копчені «Черчиль», а не коньяку «Черчиль» про що стверджує відповідач.

З матеріалів справи, судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 26.10.2017 № 1939 та направлень на проведення фактичної перевірки від 27.10.2017 № 1234 та № 1235 посадовими особами ГУ ДФС у Київській області 02.11.2017 проведена фактична перевірка магазину за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу.

За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки від 03.11.2017 № 589/10-36-40/НОМЕР_1.

Проте, позивач заперечує проти того, що відповідачем було проведено перевірку і на підтвердження своїх доводів, посилається на складений ним Акт від 02.11.2017 про недопущення до перевірки у зв'язку з тим, що працівниками відповідача не було надано позивачу наказ про проведення перевірки, направлення та службові посвідчення.

Однак, суд не погоджується з доводами позивача, оскільки, відповідачем було надано суду копію Журналу реєстрації перевірок № 1 ФОП ОСОБА_2, з якого вбачається, що під номером 4 внесено запис про проведення фактичної перевірки з зазначенням прізвищ перевіряючих, номерів їх посвідчень та дату перевірки.

Крім того, відповідачем надано суду пояснення, відповідно до Акта фактичної перевірки від 03.11.2017, перевірку розпочато 02.11.2017 о 13 год. 40 хв., а завершено о 14 год. 05 хв. того ж дня.

В той час, як Акт № 1 про недопущення до перевірки від 02.11.2017 складено без зазначення часу його складання.

Відповідно до чеку рекомендованого поштового відправлення зазначений Акт направлено до ГУ ДФС у Київській області о 16 год. 09 хв., тобто через 2 години після закінчення проведення перевірки (а.с. 5).

Також відповідач надав суду оскаржуваний наказ на проведення перевірки; направлення на перевірку; Акт про відмову від підпису у направленні на перевірку від 27.10.2017 № 1234 та № 1235; Акт про відмову від підписання акта перевірки; Акт про відмову від отримання акта перевірки.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем надано належні та достатні докази, що підтверджують факт допуску працівників податкового органу до перевірки.

Зі змісту Акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено факт реалізації пляшки коньяку «Черчель» 0,5л., 40% об. 5 зірочок, виробництва «ОАО «Росинка» РФ» по ціні 66,00 грн., що підтверджується електронною копією розрахункового документа і фіскальних звітніх чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, поданих до органів державної фіскальної служби по дротових або бездротових каналах зв'язку від 12.12.16 р., в той час коли Постановою КМУ № 957 від 30.10.08 р. встановлена мінімальна роздрібна ціна в розмірі 119,90 грн., чим порушено вимоги ст. 18 ЗУ № 481/95-ВР від 19.12.95 р.

З огляду на зазначене, вбачається, що висновками перевірки підтверджено порушення позивача, інформація про яке стало підставою для проведення перевірки (інформація в ІС «Податковий Блок»).

Проте, враховуючи пояснення позивача, що він продав не коньяк, а ковбаси, судом протокольною ухвалою від 23.01.2018 було витребувано у позивача документи, які підтверджують походження зазначеної ковбаси (накладні, товаро-супровідні документи які підтверджують, що позивач придбав «Ковбаси копчені «Черчиль»).

Позивачем не були надані докази на придбання «Ковбаси копчені «Черчиль», однак представник позивача 27.02.2018 подав до суду письмові пояснення з аналогічними поясненнями, що і в судовому засіданні 23.01.2018.

Також представник позивача посилався на частину 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На спростування доводів позивача, відповідач надав суду копії Z-звіту за 12.12.2016, відповідно до змісту якого позивач крім іншого реалізував К-К Черчель 0,5 за ціною 66,00 грн.

З огляду на ту обставину, що позивач не надав суду доказів на підтвердження закупівлі для реалізації «Ковбаси копчені «Черчиль», реалізації їх 12.12.2016 за ціною 66,00 грн. та ту обставину, що відповідачем було надано суду докази реалізації позивачем пляшки коньяку «Черчель» 0,5л., 40% об. 5 зірочок, по ціні 66,00 грн., що є меншою за встановлену законодавством мінімальну роздрібну ціну у розмірі 119,90 грн., суд дійшов висновку, що відповідачем на законних підставах прийнято наказ.

Крім того, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 24.12.2010 року № 21-25а10 та Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі № 806/2127/16, від 17.04.2018 року у справі № 826/12612/17 у разі коли платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Суд зазначає, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому випадку в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В силу положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи наказ від 26.10.2017 № 1939 про проведення фактичної перевірки позивача діяв на підставі у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи той факт, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодуванню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 12 березня 2018 р.