Справа № 826/11824/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17 вересня 2018 року № 826/11824/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (ВП №53157621) про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови №52292177, винесеної 01.11.2016 Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 181.407,36 грн.

Ухвалою суду від 27.08.2018 відкрито провадження у справі та, з урахуванням перебування судді у відпустці, призначено судовий розгляд справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець стягнув виконавчий збір за провадженням, яке не міг фактично виконати в силу приписів закону, водночас виконавчий збір може бути стягнутий з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

Відповідач - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, явки повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву до суду не подав.

Судом ухвалено здійснювати розгляд справи без участі сторін на підставі частини третьої статті 268 КАС України.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Желтіковою О.А. прийнято постанову від 22.09.2016 про відкриття виконавчого провадження №52292177 на підставі виконавчого напису нотаріуса від 26.02.2014 №321 та встановлено строк для самостійного виконання рішення.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення до 29.09.2016 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Желтіковою О.А. прийнято постанову від 01.11.2016 у виконавчому провадженні №52292177 про стягнення виконавчого збору.

Старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Желтіковою О.А. прийнято постанову від 19.12.2016 у виконавчому провадженні №52292177 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 37 та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" та прийнято постанову від 19.12.2016 про відкриття виконавчого провадження №53157621 з примусового виконання постанови №52292177 про стягнення виконавчого збору в розмірі 181.407,36 грн., яку оскаржує позивач.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2016 №52292177) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина перша).

Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV визначалось, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. &? ;…&?н; Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (частина перша).

Пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (набрав чинності 05.10.2016) встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

При цьому згідно з частиною третьою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням боржником у встановлений строк (до 29.09.2016) постанови про відкриття виконавчого провадження, 01.11.2016 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Желтіковою О.А. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 181.407,36 грн., постановою від 19.12.2016 про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №52292177 на підставі пункту 9 частини першої статті 37 та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий документ повернуто стягувачу.

Станом на час прийняття оскаржуваної постанови, 19.12.2016, чинними були положення Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, пунктом 5 частини першої статті 3 встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Отже, з урахуванням чинної постанови про стягнення виконавчого збору від 01.11.2016 та наведених норм Законів України "Про виконавче провадження", суд доходить висновку про наявність у відповідача правових підстав для прийняття постанови від 19.12.2016 про відкриття виконавчого провадження №53157621 з примусового виконання постанови №52292177 про стягнення виконавчого збору в розмірі 181.407,36 грн.

Щодо можливості виходу за межі позовних вимог відповідно до частини другої статті 9 КАС України в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 01.11.2016 у виконавчому провадженні №52292177 про стягнення виконавчого збору для захисту прав та інтересів позивача, то суд зазначає, що в даному випадку підстави позову не дозволяють суду здійснити вихід за межі позовних вимог. Предметом спору є оскарження постанови від 19.12.2016 про відкриття виконавчого провадження №53157621 з примусового виконання постанови №52292177 про стягнення виконавчого збору в розмірі 181.407,36 грн., позивач до суду звернувся 16.08.2018. Судом на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі питання строків щодо постанови про стягнення виконавчого збору не вирішувалось. На думку суду, для вирішення питання про правомірність цієї постанови, зокрема, слід оцінити наявність правових підстав для вчинення виконавцем виконавчих дій, чи було відомо державному виконавцю обставини про боржника, встановлені Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 №1304-VII, що не входить до предмету доказування у даній справі, позивачем про такі обставини не зазначено. Крім того, слід врахувати особливості розгляду даної категорії справ, в тому числі й щодо обов'язку суду розглянути справу без участі сторін, якщо вони належно повідомлені. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для оцінки постанови від 01.11.2016 у виконавчому провадженні №52292177 про стягнення виконавчого збору з метою виходу за межі позовних вимог для захисту прав та інтересів позивача.

З огляду на викладене суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо строків звернення до суду, то на думку суду позивачем строк не пропущено, оскільки за твердженням позивача оскаржувана постанова ним не отримана. В ухвалі про відкриття провадження у справі судом постановлено вирішити питання строків після відкриття провадження у справі з урахуванням доводів відповідача, однак відповідач своїм правом на подання заяви по суті не скористався, доводів позивача щодо неотримання оскаржуваної постанови не спростував.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (квитанція від 24.07.2018 №6029). Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Щодо судових витрат позивача у зв'язку з поданням позовної заяви, то представником позивача надано лише орієнтовний розрахунок та витяг з договору, проте доказів фактичного виконання робіт згідно з таким орієнтованим розрахунком не надано, тому суд вважає такі витрати не підтвердженими.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1).

Відповідач - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (ідентифікаційний код 34999049, місцезнаходження 03148, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9).

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судові рішення за наслідками розгляду судом першої інстанції справи, визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець