Справа № 761/7476/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2018 року 12:15 № 761/7476/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі преставника позивача - ОСОБА_1, представника третьої особи - Калантай М.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_3
доДержавного підприємства «Національні інформаційні системи»
третя особаПАТ «Комерційний Банк Надра»
про вилучення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна, -

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22 серпня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - відповідач), третя особа - ПАТ «Комерційний Банк Надра» (далі - третя особа), в якому просила суд зобов'язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» внести до державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяжень та виключити з реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяжень та виключити з реєстру обтяжень обтяження за №16043651 від 10.11.2016 року стосовно автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado, номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, обтяжував - ПАТ «Комерційний Банк Надра», боржник - ОСОБА_5.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_3 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2018 року вказана адміністративна справа розподілена на головуючого суддю Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.05.2018 суддею Вєкуа Н.Г. прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що є єдиним власником автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, а тому обтяження на майно зареєстровано за боржником ОСОБА_5 незаконно.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини не прибуття суду не повідомив.

У наданому до суду відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що ДП «НАІС», як реєстратор Державного реєстру, діяв у межах правового поля та на підставі нормативно-правових актів, якими визначена робота Державного реєстру та регламентовано порядок внесення відомостей до нього.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову.

У судовому засіданні 22.08.2018 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Toyota Land Cruiser Prado, номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.03.2013 року.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 55006303 від 01.03.2018 року вбачаєтьсяч: вид обтяження приватне обтяження; зареєстровано 10.11.2016 року за №16043651реєстратором Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи»; підстава обтяження договір застави,р/н 353,24.02.2006 року приватний нотаріус Одеського МНО Трофімець В.В., об'єкт обтяження є інший транспортний засіб, автомобіль Toyota Prado, рік випуску 2004, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації: НОМЕР_4, обтяжував: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

Позивач звернувся до ДП «Національні Інформаційні системи» з листом від 09.02. 2018 року з проханням виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна застави, автомобіль Toyota Prado, рік випуску 2004, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1

Листом від 20.02. 2018 року № 150/25.2-21/17 повідомлено, що при здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна реєстратор реєстру виконує суто механічну функцію, реєстратор не уповноважений на прийняття власних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень. При цьому зазначено, що ст. 44 Закону передбачено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Вважаючи, що зареєстроване обтяження №16043651 від 10.11.2016 року порушує законні права та інтереси, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Конституція України, зокрема, частина друга статті 19 визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Порядок реєстрації виникнення, зміни, припинення обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна визначається Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.07.2004 за № 942/9541 (далі - Інструкція).

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» цим законом визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначений термін рішення суду - рішення, постанова, ухвала суду, господарського суду, третейського суду, іноземного суду або арбітражу.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до обтяження у обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором.

Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Залежно від змісту обтяження предмет обтяження повинен належати боржнику або обтяжувачу на праві власності чи на праві господарського відання. Відносини щодо рухомого майна, яке належить особі на праві господарського відання, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин щодо рухомого майна, яке належить особі на праві власності.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців або осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Як передбачає частина друга статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року №830 (далі по тексту - Порядок), державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

За правилами пунктів 6, 7 Порядку відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду.

Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У разі коли заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Під час подання заяви обтяжувач пред'являє паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена ним особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідну довіреність.

У заяві зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, в якій зареєстрована особа; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер; для фізичних осіб - іноземців чи осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Реєстратору забороняється вимагати додаткові відомості крім тих, що зазначені в пунктах 6 і 7 цього Порядку.

З наведених правових норм слідує, що необхідною та достатньою підставою для реєстрації обтяження рухомого майна є подання обтяжувачем належним чином оформленої заяви; при цьому реєстратор не наділений правом перевіряти достовірність відомостей, зазначених у заяві обтяжувача, та вимагати документи, які підтверджують існування підстав для обтяження.

Водночас обтяження, по своїй суті є обмеженням, що може бути застосоване виключно у відношенні до боржника; у свою чергу, за визначенням статті 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", боржник - це особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов'язання, або майновий поручитель за таким зобов'язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов'язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження.

Відповідно до наданих доказів, реєстратором філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інвестиційні системи» 10.11.2016 року, на підставі договору застави р/н 353,24.02.2006 року внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, запис про приватне обтяження рухомого майна ОСОБА_3.

Як вбачається із змісту заявленого позову, позивачем заперечується факт укладення договору застави майна.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Toyota Land Cruiser Prado, номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.03.2013 року.

При цьому, позивач наголошувала, що після 15.03.2013 року право власності на транспортний засіб до інших осіб не переходило.

З огляду на викладені обставини, відповідачами не надано жодних доказів того, що станом на момент внесення спірного обтяження, та станом на день вирішення спору ОСОБА_3 є боржником, що могло б дозволити зареєструвати обтяження на її майно, а саме доказів того, що позивач має виконати на користь громадянина ОСОБА_5 зобов'язання за договором застави .

Щодо тверджень відповідача, які зазначено як у відповіді так і у відзиві про те, що при здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна реєстратор реєстру виконує суто механічну функцію,суд зазначає наступне.

Статтею 43 вказаного Закону визначено підстави для внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр).

Відповідно до норм ст. 43 Закону відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Згідно зі ст. 44 Закону передбачено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Тобто, особа, права якої порушено, з вимогою про припинення обтяження і вилучення відповідного запису про обтяження повинна звертатися до обтяжувача та/або до суду.

Згідно з частиною другою статті 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до частини п'ятої статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Суд проаналізувавши вище викладені норми, прийшов до висновку про те, що для відновлення прав ОСОБА_3 необхідно зобов'язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяження та виключити з реєстру обтяжень, вищезазначений транспортний засіб.

За викладеного вище суд приходить висновку про необхідність задоволення позову.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» внести до державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяжень та виключити з реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяжень та виключити з реєстру обтяжень обтяження за №16043651 від 10.11.2016 року стосовно автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado, номер кузова НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, обтяжував - ПАТ «Комерційний Банк Надра», боржник - ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 вересня 2018 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа