Справа № 461/8533/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 рокуЛьвів№ 876/6433/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Гулида Р.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участі представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Піскун А.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 23.05.2018 року (ухвала прийнята о 17:59 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Лялюка Є.Д.) у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування актів,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому позивач просить поновити строк для оскарження ухвали №1568 від 02 березня 2017 року Львівської міської ради «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова»; визнати протиправним та скасувати п.1 вищевказаної ухвали Львівської міської ради та визнати протиправним та скасувати Розпорядження №577 від 08 листопада 2017 року Шевченківської районної адміністрації «Про демонтаж тимчасової споруди торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1».

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 23.05.2018 року позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування п.1 ухвали Львівської міської ради №1568 від 02 березня 2017 року Львівської міської ради «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» - залишено без розгляду.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою справу направити на продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи а саме копією заяви ФОП ОСОБА_3 від 18 квітня 2017 року, що зареєстрована у Львівській міській раді за №3-ФОП-31690-2404 від 24 квітня 2017 року, в такій позивач просить «поновити в Перспективній схемі ТС за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із тим, що даний павільйон не є в переліку павільйонів, які вилучені з голосу на сесії Львівської міської ради 02 березня 2017 року».

Таким чином, можна вважати 18 квітня 2017 року датою, від якої ФОП ОСОБА_3 дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки із заяви випливає, що йому було відомо про засідання сесії Львівської міської ради від 02 березня 2017 року та про те, що тимчасову споруду, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не включено до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у м. Львові.

Частиною 1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про залишення позовних вимог без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 23.05.2018 року у справі №461/8533/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді О. І. Довга
Р. М. Гулид
Повне судове рішення складено 19.09.2018 року