Справа № 263/7875/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року

Київ

справа № 263/7875/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13008/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 263/7875/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області, начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області Даглі П.В. про скасування рішень та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання дій посадових осіб протиправними, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду, прийняту 13 липня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О.,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області (далі - відповідач 1), начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області Даглі П.В. (далі - відповідач 2) про скасування рішень та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання дій посадових осіб протиправними.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2016 року позов було задоволено частково. Визнано дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі у відмові ОСОБА_1 фінансування витрат на лікарські засоби і вироби медичного призначення протиправними; стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду, прийняту 13 липня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою у позові відмовлено.

14 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відділення Фонду з довідкою ЛКК від 12 травня 2015 року для отримання виробів медичного призначення. Опрацьовуючи цю довідку працівником відділу з медичного обслуговування було виявлено невідповідність виписаної у довідці ЛКК від 12 травня 2015 року - кількості систем для інфузій та призначених медикаментів. Було з'ясовано, що сталася помилка (виписано 25 штук систем для інфузій замість 5). ОСОБА_1 було повідомлено, що відділення Фонду не має ніякої змоги погодити довідку ЛКК від 12 травня 2015 року № 92/11 до з'ясування підстав щодо кількості необхідних препаратів.

Не дочекавшись оформлення гарантійного листа на обстеження, яке було призначено ОСОБА_1 тією ж довідкою, він пішов без будь-яких пояснень з приміщення відділення Фонду не дочекавшись відповіді.

Враховуючи вказані обставини, 14 травня 2015 року відділенням складено акт відмови від фінансування витрат на лікарські засоби і вироби медичного призначення.

Відділенням Фонду замовленим листом повернуто ОСОБА_1 довідку ЛКК від 12 травня 2015 року № 92/11 для опрацювання та приведення її до відповідної кількості виробів медичного призначення, які вказані у цій довідці, з медичною документацією, а саме протоколом ЛКК ЦПМСД № 3 м. Маріуполя та амбулаторною карткою, які були заповнені медичними працівниками вищевказаного закладу.

Тільки 09 червня 2015 року ОСОБА_1 надав оновлений висновок ЛКК № 110 від 08 червня 2015 року, за яким йому було надано згоду на отримання зазначених лікарських засобів в аптеці.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у позові, виходив з того, що відповідачем не було порушено права позивача щодо отримання необхідних ліків та медичних виробів для його лікування.

У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого судового рішення - без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. До коштів Фонду застосовується казначейська форма обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України.

Згідно з частиною 2 статті 10 зазначеного Закону Фонд зобов'язаний: забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом; здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку; вести облік і звітність щодо страхових коштів та інше.

Статтею 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що застраховані особи мають право на: безоплатне отримання інформації про порядок витрачання страхових коштів Фонду та роз'яснення з питань соціального страхування; отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; участь у розслідуванні страхового випадку, у тому числі за участі представника профспілкового органу або своєї довіреної особи; послуги медичної реабілітації; послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію, якщо загальна тривалість професійної реабілітації не перевищує двох років; відшкодування витрат під час проходження медичної і професійної реабілітації на проїзд до місця лікування чи навчання і назад, витрат на житло та харчування, транспортування багажу, на проїзд особи, яка його супроводжує; послуги соціальної реабілітації, включаючи придбання автомобіля, протезів, допомогу у веденні домашнього господарства, що надаються відповідно до законодавства; оскарження дії страховика, страхувальника-роботодавця щодо надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг; судовий захист своїх прав.

Застраховані особи зобов'язані: надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону; своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг; знати та виконувати вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що стосуються застрахованого, а також додержуватися зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором, контрактом) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; у разі настання нещасного випадку або професійного захворювання: лікуватися в лікувально-профілактичних закладах або в медичних працівників, з якими Фонд уклав угоди на медичне обслуговування; дотримуватися правил поведінки та режиму лікування, визначених лікарями, які його лікують; не ухилятися від професійної реабілітації та виконання вказівок, спрямованих на якнайшвидше повернення його до трудової діяльності; дотримуватися режиму, визначеного лікарем на період тимчасової непрацездатності; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Застрахована особа несе відповідальність згідно із законом за незаконне одержання з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) матеріального забезпечення та соціальних послуг за соціальним страхуванням.

Організація лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення здійснюється на підставі Положення, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.06.2010 № 18 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2010 за № 489/17784.

Відповідно до п. 3 зазначеного Положення фінансування витрат на лікування, медичну реабілітацію потерпілих здійснюється виконавчою дирекцією Фонду шляхом відшкодування відповідно до укладених договорів із закладом охорони здоров'я за рахунок коштів Фонду в межах асигнувань, передбачених бюджетом Фонду на ці цілі та відповідно до п.4 у разі самостійної оплати лікування, медичної реабілітації їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду потерпілим.

Таким чином на дирекцією Фонду покладено обов'язки відшкодування витрат на лікування, медичну реабілітацію потерпілих за рахунок страхових коштів та контроль за використанням коштів.

Як встановлено, відповідно до договору від 01 лютого 2012 року між виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі та ТОВ «Донбаська фармацевтична компанія» передбачено забезпечення потерпілих на виробництві лікарськими засобами.

Згідно акта від 24 лютого 1986 року розслідування випадку травмування колишнього працівника відділу технічної інформації заводу «Тяжмаш» ОСОБА_1, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок пов'язаний з роботою. За висновком МСЕК ступінь втрати професійної працездатності складає 100% у зв'язку із трудовим каліцтвом.

Отже позивач має право на отримання відшкодування витрат на лікування, як особа яка потребує реабілітації потерпілого за рахунок страхових коштів.

У цій справі встановлено, що за стандартами лікування потерпілого на виробництві ОСОБА_1 пройшов лікування та отримав відповідні препарати за довідкою ЛКК № 110 від 08 червня 2015 року. Тому, медична актуальність питання щодо задоволення вимог в отриманні лікарських засобів та виробів медичного призначення за довідкою ЛКК № 92/11 від 12 травня 2015 року відсутня.

Крім того, як встановлено, з 35 одиниць медичних препаратів, придбаних позивачем, лише 1 препарат (фізичний розчин) виписувався та призначався ОСОБА_1, всі інші медичні препарати у кількості 34 одиниць, зазначені у чеках, лікарями КЗ «ЦПМСД № 3 м. Маріуполя» позивачу не призначалися.

Таким чином колегія суддів вважає, що відповідачем не було порушено права позивача щодо отримання необхідних ліків та медичних виробів для його лікування.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Разом з тим порушення прав позивача не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду справи, а тому підстави для задоволення заявлених вимог про відшкодування такої шкоди відсутні.

Суд вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про відмову у позові.

Отже, касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі № 263/7875/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду