Справа № 821/699/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/699/18

Категорія: 8.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення рішення 11.06.2018 р.

Місце ухвалення: м. Херсон

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Домусчі С.Д.

судді - Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 05.12.2017 року № про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у сумі 66 537 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що за результатами господарської діяльності у період 2014-2015 років у неї виникло від'ємне значення з податку на додану вартість. Позивач скористався своїм правом на відшкодування з бюджету вказаних коштів, визначивши їх у декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року. Проте, контролюючим органом без наведення достатніх правових підстав та обґрунтувань не визнано за позивачем права на одержання коштів з бюджету, у зв'язку із чим прийнято неправомірне податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 05 грудня 2017 року № про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, яке прийнято ГУ ДФС у Херсонській області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

15.11.2017 року старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Херсонської ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Херсонській області, відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, в порядку, встановленому ст. 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2017 року в розмірі 66 537 грн. (податкова декларація з податку на додану вартість від 17.10.2017 року №) ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №3483/21-22-13-02/НОМЕР_1 (Т. І, а.с. 35-39).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість від 28.01.2016 року №21, в результаті чого контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування в сумі 66 537 грн., що призвело до заниження суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 декларації) за вересень 2017 року на 66 537 грн.

На підставі виявлених порушень відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.12.2017 року №, яким позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на суму 66 537 грн. (Т. І, а.с. 40).

Позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, проте скарга була залишена без задоволення, а рішення відповідача - без змін (Т. І, а.с. 41-44, 49-52).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновків про порушення позивачем правил податкового законодавства та відсутність обставин для бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість стало не відображення під час декларування вказаних коштів платником суми, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України; звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення; індивідуального податкового номеру контрагента, за рахунок якого виникла сума від'ємного значення.

За таких обставин, а також те, що наявність таких коштів не підтвердилась і за даними системи електронного адміністрування, контролюючий орган позбавлений можливості встановити період виникнення від'ємного значення та наявність підстав для повернення позивачу коштів з Бюджету.

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу, посилаючись на їх необґрунтованість і неправомірність, позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення відповідача.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивачем у встановленому порядку декларувались суми від'ємного значення з податку за попередні звітні податкові періоди, ці суми в силу правил податкового законодавства набули статусу бюджетного відшкодування і надали платнику право на їх одержання з Бюджету, будь-які помилки у заповненні звітності не можуть позбавити платника права на одержання цих коштів, а доводи контролюючого органу про відсутність у позивача коштів у системі електронного адміністрування податку на додану вартість спростовані матеріалами справи, позовні вимоги є обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають задоволенню, а рішення суб'єкта владних повноважень має бути скасовано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Зокрема, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 200.7 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За правилами п.п. 200.8, 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Згідно із п.п. 200.10, 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що платник податку наділений правом самостійно визначити порядок використання суми від'ємного значення з податку на додану вартість, сформованого між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за результатом господарської діяльності.

Так, суб'єкт господарювання може ці суми використати у напрямку зменшення наявного податкового боргу, зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного періоду чи одержати їх з Бюджету на власний рахунок.

У разі використання права на повернення коштів з Бюджету контролюючий орган розпочинає перевірку розміру заявлених платником сум, за наслідком якої узгоджує їх чи зменшує, чи відмовляє платнику у відшкодуванні коштів з Бюджету.

Отже, під час узгодження заявлених платником на повернення коштів з Бюджету перевірці підлягають лише кількісні показники від'ємного значення з податку на додану вартість.

Так, згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість від 18.03.2015 року та від 20.03.2015 року, у позивача за звітний податковий період виникло від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 100 143 грн. (Т. І, 219-222, 225-227, 230-232).

У графах 23, 24 декларації, з урахуванням уточнень її показників, вказану суму позивач визначив як суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року, з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість від 20.03.2015 року, у позивача за звітний податковий період сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка є непогашеною та підлягає перенесенню до наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 95 716 грн. (Т. І, а.с. 240-241, Т. ІІ, а.с. 9-10).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року у позивача за звітний податковий період сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка є непогашеною та підлягає перенесенню до наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 87 639 грн. (Т. ІІ, а.с. 2-3).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка є непогашеною та підлягає перенесенню до наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 87 451 грн. (Т. ІІ, а.с. 13).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка є непогашеною та підлягає перенесенню до наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 87 254 грн. (Т. ІІ, а.с. 17-18).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка є непогашеною та підлягає перенесенню до наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 85 770 грн. (Т. ІІ, а.с. 22-23).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка є непогашеною та підлягає перенесенню до наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 87 639 грн. (Т. ІІ, а.с. 28-29).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 100 774 грн. (Т. ІІ, а.с. 35-36).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 93 429 грн. (Т. ІІ, а.с. 42-43).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 93 551 грн. (Т. ІІ, а.с. 48-49).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 93 586 грн. (Т. ІІ, а.с. 52-53).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 26 951 грн. (Т. ІІ, а.с. 56).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 93 652 грн. (Т. ІІ, а.с. 59-60).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду), позивач визначив у розмірі 93 652 (Т. ІІ, а.с. 64).

Аналогічний показник від'ємного значення та його напрямок позивач визначив і в деклараціях за лютий, березень 2016 року (Т. ІІ, а.с. 67, 70).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 93 235 грн. (Т. ІІ, а.с. 73).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 91 895 грн. (Т. ІІ, а.с. 77).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 67 081 грн. (Т. ІІ, а.с. 81).

Згідно даних податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року у позивача за звітний податковий період сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, визначена у розмірі 66 537 грн. (Т. ІІ, а.с. 85).

Аналогічний показник від'ємного значення та його напрямок позивач визначив і в деклараціях за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2017 року (Т. ІІ, а.с. 89, 92, 95, 98, 105, 108, 111, 114, 118, 120, 123, 126, 129).

Також, в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року позивач у графі 20 декларації вказану суму визначив як суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (Т. ІІ, а.с. 132).

Разом із декларацією з податку на додану вартість за вересень 2017 року позивач подав заяву (Додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість) про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у розмірі 66 537 грн. на рахунок платника у банку (Т. ІІ, а.с. 134).

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач скористався своїм правом на зарахування суми від'ємного значення з податку на додану вартість до складу податкового кредиту наступних звітних (податкових) періодів з моменту її виникнення та обрав податковий період для відшкодування цих сум з Бюджету у відповідному напрямку, а отже платник податку діяв з дотриманням правил п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, у тому числі в редакції, яка діяла у період виникнення спірного показника.

Водночас, колегія суддів враховує, що вказана податкова звітність разом із відомостями про суми від'ємного значення за результатом господарської діяльності платника податку, у тому числі щодо розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів і коригувань вказаних показників, направлялись позивачем в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову та митну політику, про що свідчать квитанції про одержання звітності із відповідними додатками, а отже були у розпорядженні контролюючого органу і давали йому можливість встановити період виникнення від'ємного значення з податку на додану вартість, дані контрагентів, за рахунок яких у позивача виникли показники від'ємного значення по податку на додану вартість, а також суми фактично сплачені у попередніх та звітному періодах постачальникам чи до Бюджету із суми від'ємного значення.

Будь-яких зауважень до податкової звітності платника, її показників, контролюючий орган за вказаний період не висував, показники звітності у встановленому законом порядку не коригував.

При цьому, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника на відшкодування коштів з бюджету від правильності чи повноти заповнення відомостей у звітності з податку на додану вартість. Вказані обставини не позбавляють особу і права на одержання цих коштів, оскільки контролюючий орган наділений повноваженням щодо приведення дійсного показника обліку платника у відповідність результату його господарської діяльності.

Разом з цим, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що доводи контролюючого органу про недостатність у позивача сум, що підлягають відшкодуванню з бюджету, у системі електронного адміністрування податку на додану вартість спростовуються матеріалами справи, а саме витягами із системи щодо вказаних сум і розмір яких на момент заявлення позивачем до їх відшкодування складав 87 639 грн. (Т. ІІ, а.с. 164).

Враховуючи викладене, оскільки висновки відповідача про неможливість встановити податковий період виникнення від'ємного значення з податку на додану вартість не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а дані податкової звітності та системи електронного адміністрування податку на додану вартість дають можливість встановити реквізити контрагентів позивача, за рахунок яких у позивача виник вказаний показник, його кількісні характеристики тощо, ці відомості були у розпорядженні контролюючого органу, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позбавлення позивача права на відшкодування коштів з Бюджету відбулось необґрунтовано і не у відповідності до правил податкового законодавства, що є безумовною підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 17.09.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.А. Шевчук