Справа № 761/41870/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо застосування до розміру пенсії за вислугу років позивача підвищеної у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності (внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби), обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого Законом України від 08.07.2011 року №3668-VІ (зі змінами);
- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу підвищення (доплати) до пенсії за вислугу років, встановлених як інваліду війни другої групи, за період з 01.12.2014 року до 31.05.2016 року;
- зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоплачену суму пенсії з урахуванням підвищення (доплати) до пенсії як інваліду війни другої групи) за період з 01.12.2014 року по 31.05.2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування до розміру пенсії за вислугу років, підвищеної у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності (внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби), обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ (зі змінами) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити позивачу недоплачену суму пенсії (з урахуванням підвищення (доплати ) до пенсії як інваліду війни другої групи) за період з 1 грудня 2014 року по 31 травня 2016 року без обмеження максимального розміру пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.
З огляду на відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві з 16.03.2011 року та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% грошового забезпечення.
13 листопада 2014 року позивачу була встановлена друга група інвалідності довічно в зв`язку із захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У зв`язку із встановленням другої групи інвалідності позивачу було підвищено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів». Новий розмір пенсії з урахуванням підвищення, доплати до пенсії як інваліду війни другої групи з 01.12.2014 року становив 16 858,94 грн., а з 01.01.2016 року - 16 958,94 грн., проте виплата пенсії здійснювалась у тому ж розмірі що і раніше встановлений у розмірі 13 376,39 грн.
Як зазначає позивач, відповідач не вірно здійснював нарахування пенсії, тому він для захисту порушеного права звернувся до суду із позовом.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року задоволено позов ОСОБА_1 , визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугою років протиправними, зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років позивачу відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% від розміру його середнього заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії на підставі довідки Київського військового міського комісаріату від 20.12.2016 року № ВСЗ/3114/1 та виплатити різницю між фактично отриманою на належною до сплати суми пенсії за вислугу років з 01.06.2016 року по 24 березня 2017 року.
Додатковою постановою від 17.05.2017 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування до розміру пенсії позивачу обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з розрахунку 90% грошового забезпечення, зазначеного в довідці Київського міського військового комісаріату про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії від 20 грудня 2016 року № ВСЗ/3114/1, без обмеження максимального розміру пенсії до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства.
Позивач звертаючись до суду з позовом зазначав, що йому не доплачено частину пенсії за період з 01.12.2014 року по 31.05.2016 року у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності.
З нарахувань пенсії позивача, які здійснені 01.12.2014 року, 01.01.2015 року вбачається, що позивачу нараховувалась пенсія в розмірі 16 858,94 грн. з урахуванням надбавки як інваліду війни 2 групи в сумі 379,60 грн., проте до виплати пенсія становить 13 376,39 грн. (з урахуванням максимального розміру пенсії).
З 01.01.2016 року нараховувалась пенсія в загальному розмірі 16 958,94 грн. в тому числі надбавка як інваліду війни 2 групи в сумі 429,60 грн., а виплачувалась пенсія в розмірі 13 376,39 грн. (з врахуванням обмеження).
З довідки, яка видана 05.04.2018 року Головним управлінням пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що позивачу за період з квітня 2011 року по травень 2016 року виплачувалась пенсія в сумі 13 376,39 грн.
14 вересня 2017 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві із заявою в якій просив здійснити виплату недоплаченої частини пенсії у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності за період з 01.06.2014 року по 31.05.2016 року.
Листом від 15.09.2017 року за №21875/03/М-215/1 Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що пенсія йому виплачується у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема на підставі п.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.01.2011 року встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Суд звертає увагу на те, що пенсію позивачу було призначено у березні 2011 року, тобто до набрання законної сили Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, а тому його пенсія не підлягає обмеженню максимальним розміром.
Крім того, відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині здійснення перерахунку пенсії позивача з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу підвищення (доплати) до пенсії за вислугу років, встановлених як інваліду війни другої групи, за період з 01.12.2014 року до 31.05.2016 року та зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоплачену суму пенсії з урахуванням підвищення (доплати) до пенсії як інваліду війни другої групи) за період з 01.12.2014 року по 31.05.2016 року, адже таке підвищення нараховувалось, втім не виплачувалось на підставі Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VІ (зі змінами).
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.
Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку