Справа № 554/4480/17
Суддя: Струков О. М.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.09.2018 Справа № 554/4480/17
Провадження 2-ар/554/11/18
У Х В А Л А

17 вересня 2018 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Струков О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2017 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, на які було нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01 червня 2017 року, врахувавши в розрахунок, з якого призначається пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та одноразові премії за період з 01.08.2008 по 31.07.2010 роки, згідно довідки про додаткові види грошового забезпечення, із яких нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, які не ввійшли в розрахунок пенсії № 1/25 від 12.05.2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року вищезазначену постанову залишено без змін.

06 серпня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розяснення рішення суду,в якій він просив розяснити рішення суду, вказавши, що виходячи зі змісту постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 29.08.2017 року у справі № 554/4480/17, яка базується на нормах законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, та існуючих Конституційних принципів щодо недопустимості обмеження прав і свобод громадян при реалізації їх права на соціальний захист, роз?яснити постанову суду, які норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (Закон-2262) зобовязаний застосувати відповідач, в особі УПФ України в Полтавській області, при перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи з того, що пенсія була призначена в період з 01.08.2008 по 31.07.2010 роки і її максимальний розмір в редакції норм Закону-2262, що діяли на час виникнення спірних правовідносин? становив 90 відсотків всіх видів грошового забезпечення, чи згідно норм вказаного закону, які стали діяли на час перерахунку пенсії починаючи з 01.06.2017 року, де визначено її максимальний розмір у 70 відсотків від всіх видів грошового забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Зі змісту постанови слідує, що зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01 червня 2017 року, врахувавши в розрахунок, з якого призначається пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та одноразові премії за період з 01.08.2008 по 31.07.2010 роки, згідно довідки про додаткові види грошового забезпечення, із яких нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, які не ввійшли в розрахунок пенсії № 1/25 від 12.05.2017 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, з рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року у справі №1-21/2005, яке випливає саме з вимог статті 58 Конституції України, де в пункті 4 зазначено, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоровя, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обовязком держави. Діяльність її правотворчих і правозасновних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прямої дії норм Конституції України, а повноваження у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8,19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і повязану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене.

Відповідно до абзацу 14 пункту 5 вказаного рішення Конституційного Суду України зазначається, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося що пільги, компенсація, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесені змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004).

Крім того стаття 19 Конституції України констатує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року визначено, що роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду . Не допускається подання заяви про роз'яснення судового рішення, яке вже виконано або закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що відповідач повинен при виконанні вказаного рішення суду застосовувати норму Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, яка діяла на час призначення пенсії позивачу ОСОБА_1, а не норму, яка діє на теперішній час.

На підставі викладеного та керуючись ст. 254 КАС України, суд-

у х в а л и в:

Розяснити порядок виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2017 року у справі № 554/4480/17, провадження № 2-а/554/364/2017 вказавши, відповідачу в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, що при перерахунку пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.06.2017 року він зобовязаний застосувати норму Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, в редакції, де її максимальний розмір становив 90 відсотків всіх видів грошового забезпечення, яка діяла на час призначення пенсії в період з 01.08.2008 по 31.07.2010 роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Струков