Справа № 759/14599/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Костюк Л.О.,

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22.05.2018 р. за позовом ОСОБА_3 до інспектора 6 роти 3 батальйону УПП у м.Києві лейтенанта поліції Печериці Сергія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 р. позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови №ПС2 №985180 від 23.10.2016 р. про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням чинного законодавства.

Позивач зазначає, що інспектор патрульної служби безпідставно виніс постанову про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що вказана постанова складена з перевищенням компетенції суб'єкта владних повноважень та при розгляді справи були відсутні обставини, які б свідчили, що у діях позивача є ознаки проступку.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22.05.2018 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства винесено оскаржувану постанову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Судом першої інстанції встановлено, що відносно позивача 23.10.2016 р. поліцейським УПП в м. Києві ДПП 6 роти 3 батальйону сержанта поліції Печерицею С.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ПС №985180 на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 грн., у зв'язку із допущеним ним порушенням п. 15.9 ПДР, а саме здійсненням зупинки на зупинці громадського транспорту (а.с. 5).

Старшим державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Владко Р.О. 19.07.2017 відкрито виконавче провадження №543067 на підставі постанови №ПС2 № 985180, виданої 23.10.2016 (а.с. 6).

Відповідно до п. 15.9 Правил дорожнього руху «Зупинка забороняється» - забороняє зупинку всіх транспортних засобів.

Згідно п. 3.34 вказаних Правил, забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід».

Частиною 1 ст. 122 КПАП України передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право, зокрема, розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач є працівником Управління, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ, відповідно мав всі законні підстави скласти оскаржувану постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.

Згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною другою ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, згідно з ч. 5 цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із пояснень апелянта, 23.10.2016 р. він рухався автомобілем марки Ауді А-6, реєстраційний номер JJM 488 по вул. Еспланадна в м.Києві. В цей час був дуже інтенсивний рух автомобільного транспорту. Проїзджаючи по вул. Еспланадна, позивач зупинив автомобіль тому що рухатися дальше не зміг із-за великого потоку транспортних засобів. Дорожніх знаків забороняючих зупинку чи стоянку автотранспорту в даному місці не було. Поряд було припарковано багато інших автомобілів.

Апелянт зазначає, що коли він зупинив автомобіль до нього підійшов працівник поліції і сказав, що він порушив правила паркування автомобіля та просив пред'явити документи, які були ним надані.

В подальшому, позивач дізнався про оскаржувану постанову лише із відкритого виконавчого провадження по факту вчинення ним адміністративного правопорушення та накладення штрафу.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у їх системному взаємозв'язку із нормами чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано жодного доказу того, що позивачем порушено правила паркування автомобіля.

Так, із постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 985180 від 23.10.2016 р. вбачається, що позивач не був з нею ознайомлений. Відеофіксація правопорушення в матеріалах справи відсутня. Акт про те, що позивач відмовився отримати оскаржувану постанову чи про те, що він не погоджується із правопорушенням матеріали справи також не містять.

Колегія суддів зауважує, що положеннями ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено право особи відносно якої складається постанова про адміністративне правопорушення її оскаржити, що кореспондує обов'язку уповноваженої посадової особи скласти протокол про адміністративне правопорушення, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази відеофіксації правопорушення, докази отримання пояснень від позивача щодо вчинення останнього, ознайомлення із постановою серії ПС2 №985180 від 23.10.2016, відповідно останню не можна вважати правомірною та такою, що відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в розумінні ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не доведено викладених в ній фактів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки судом першої інстанції не повно з'ясовано фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 травня 2018 року скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №ПС2 № 985180 від 23.10.2016 р. про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення штрафу в сумі 510,00 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк О.Є.Пилипенко