Справа № 0540/5968/18-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 р. Справа№0540/5968/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суду складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2018 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства», звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач неправомірно притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань зі сплати податків в період проведення АТО. З посиланням на статтю 19 Конституції України, статті 41, 56 Податкового кодексу України, статтю 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що зареєстрований та здійснює господарську діяльність у населеному пункті, який розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 та №1275-р від 02.12.2015 включений в переліки населених пунктів, на території яких проводилася АТО, і які знаходяться на лінії розмежування, ним отриманий сертифікат ОСОБА_1 палати України про настання форс-мажорних обставин, а тому на підставі статей 1, 2, 10, 11Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» він звільнений від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість згідно податкових декларацій.

У відзиву на адміністративний позов відповідач вимоги позивача не визнав в повному обсязі з наступних підстав.

За наслідками камеральної перевірки був складений акт, яким встановлений факт несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість згідно податкових декларацій за грудень 2016 року та за січень 2017 року. На підставі акту було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20% від погашеної суми податкового боргу. Відповідач зазначив, що сертифікатом ОСОБА_1 палата України засвідчила обставини непереборної сили з 01.08.2014 року у відповідності до пунктів 100.4-100.5 статті 100 Податкового кодексу України, яка в свою чергу передбачає розстрочення та відстрочення сплати грошових зобовязань, а не звільнення від такої сплати. З посиланням на статті 14, 16, 38, 54, 57,87, 100 Податкового кодексу України, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

25липня 2018 року ухвалою суду позовна заява була залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

10серпня 2018 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

10 серпня 2018 року ухвалою суду були витребувані докази від відповідача.

05вересян 2018 року клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без задоволення.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Квіткова, буд.1, ) перебуває на обліку як платник податків у Артемівському об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Дзержинське вiддiлення) (а.с. 8-10).

11 грудня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» отримало сертифікат (висновок) №5945/05-4про настання обставин непереборної сили (а.с. 7).

01березня 2018 року посадовцями Головного управління ДФС у Донецькій області складений Акт №110/05-99-43-03 «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» () з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість згідно податкових декларацій на додану вартість за грудень 2016 року (від 18.01.2017 №, за січень 2017 року (від 20.02.2017 №). За наслідками перевірки встановлено, несвоєчасність сплати до бюджету узгоджених податкових зобовязання з податку на додану вартість за грудень 2016 року, січень 2017 року (а.с. 17-18).

29березня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України про зобовязання ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 15060,89 гривень за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (а.с. 37).

12квітня 2018 року ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» до Державної фіскальної служби України подана скарга на податкове повідомлення-рішення № від 29березня 2018 року. В скарзі позивач зазначив, що має сертифікат про настання обставин непереборної сил, який, на його думку, є підставою для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 15060,89 гривень. З посиланням на Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015, позивач просив скасувати спірне податкове повідомлення-рішення (а.с. 19-20).

18червня 2018 року Державна фіскальна служба України «Рішенням про результати розгляду скарги №20789/6/99-99-11-03-01-25» залишила спірне податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 21-22).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи[…].

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання це сума коштів, яку платник податків[…]повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством [...].

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання […]протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При цьому, згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до статті 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки; податкового кредиту. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Статтею 100 ПК України визначено загальні положення перенесення строку сплати податку на більш пізній строк шляхом розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань платника податків під проценти, тобто перенесення строку виконання податкового обов'язку.

Таким чином, з вищенаведених норм вбачається, що Податковий кодекс України передбачає обов'язок платника податків в строки, встановлені цим кодексом сплатити самостійно узгоджену ним суму грошового зобов'язання, а у зв'язку з неможливістю такої сплати в установлені законодавством строки, платник податків має право перенести строк сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк, шляхом розстрочення, або відстрочення грошових зобов'язань.

При цьому, підставою для такого розстрочення/відстрочення у відповідності до пункту 100.2 статті 100 ПК України є звернення платника податків із відповідною заявою до контролюючого органу про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Пунктами 100.4-100.5 статті 100 ПК України встановлено, що підставою для відстрочення/розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Таким чином, Податковий кодекс України встановлює певні підстави для розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань у зв'язку з неможливістю їх сплати у встановлений Законом строк.

Як встановлено судом, 01 грудня 2014 року № 5945/05-4 позивачеві ОСОБА_1 палатою України виданий Сертифікат із засвідченням настання обставин непереборної сили з 01серпня 2014 року, що стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів у відповідності до пунктів 100.4-100.5 статті 100 ПК України.

Тобто, позивачеві виданий сертифікат, із засвідченням настання обставин непереборної сили, який розповсюджується на реалізацію пунктів 100.4-100.5 статті 100 ПК України, яка, в свою чергу, передбачає вищенаведену процедуру розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов'язань, а не процедуру звільнення від такої сплати, або взагалі підставу для не нарахування останньому штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Таким чином, наявність у позивача сертифікату не є підставою для несплати податкових зобов'язань, та не є обставиною, що звільняє платника податку від відповідальності за несплату узгоджених грошових зобов'язань, а лише засвідчує факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для надання платникові розстрочення/або відстрочення сплати таких зобов'язань (у разі прийняття відповідного рішення) через обставину непереборної сили.

За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку, що відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобовязання.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на статті 1, 2, 10, 11 Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з огляду на наступне.

Закон України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669-VII) визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2Закон №1669-VII встановлений мораторій на виконання договірних зобовязань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобовязаннями.

Тобто дана стаття не регулює спірних правовідносин.

Інші аргументи сторін, також не приймаються до уваги, оскільки вони не впливають на правовий висновок суду.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З огляду на зміст частини 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв обґрунтовано, з дотриманням встановленої процедури, використовуючи повноваження з метою, з якою ці повноваження надані, а тому податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем законно, що свідчить про відсутність порушення прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 №, не підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат вирішити відповідно до статті 139 КАС України: судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Квіткова, буд.1, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд.145, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення№ від 29.03.2018 - відмовити повністю.

Повне рішення складено 13 вересня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Циганенко А.І.