Справа № 804/8512/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Справа № 804/8512/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ФЛОКСАН» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_2, третя особа 1 ОСОБА_3, третя особа 2 ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, -
Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_2 надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що оскаржувані дії було вчинено з дотриманням чинного законодавства. Представник відповідача в судовому засіданні також пояснила, що обгрунтованість дій відповідача підтверджується Протоколом ПАТ «АКТАБАНК» № 79 від 29.08.2017 року та Наказом щодо заходів повязаних з наслідками виявлених нікчемних правочинів від 29.08.2017 року № 120, у звязку із чим, відсутні підстави для задоволення позову.
Ухвалою суду від 17.12.2017 року адміністративний позов Приватного підприємства «ФЛОКСАН» було залишено без руху у звязку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.
Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 09.01.2018 року у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 05.02.2018 року о 10:00 год.
В підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 26.02.2018 року до 11:15 год.
Ухвалою суду від 26.02.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.03.2018 року на 14:00 год.
Позивач у судове засідання 28.03.2018 року не зявився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити із викладених у ньому підстав.
Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_2 у судове засідання 28.03.2018 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
В судове засідання треті особи не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
З огляду на положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.
Між Приватним підприємством «ФЛОКСАН» та Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір № 01-1716/Т від 19.03.2014 року (далі - кредитний договір), згідно пункту 1.1 якого Банк на умовах цього договору надає Позичальнику кредит в сумі 2 500 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом у розмірі 20,3% річних, та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. Банк надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, відкличності, повернення та плати за користування.
На забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №01-1716/Т від 19.03.2014 року між ПАТ «Актабанк» (Кредитором), Приватним підприємством «ФЛОКСАН» (Позичальником) та Третіми особами (заставодавці) були укладені наступні договори застави майнових прав:
- № 01-1716/Т/2 від 19.03.2014 року із ОСОБА_3;
- № 01-1716/Т/2 від 19.03.2014 року із ОСОБА_4.
07 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України ухвалено постанову №468/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» до категорії проблемних».
На підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 року №576 «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення №90 про запровадження з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.12.2014 року №144 продовжено тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк» на один місяць по 17.01.2015 року включно. Повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_5 також були продовжені до 17.01.2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АктаБанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.

16 січня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №6 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АктаБанк» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_5 строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року.

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 31.05.2017 року №2217 «Про заміну Уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АктаБанк», якою з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_2.

Відповідачем були проведені перевірки договорів при кредитуванні Приватного підприємства «Флоксан», за результатами якої складено протокол №79 від 29.08.2017 року. В ході даної перевірки Комісія з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями дійшла висновку про нікчемність вказаних договорів згідно статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв'язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями правочинів, що мають ознаки нікчемності, Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» ОСОБА_2 винесено наказ від 29.08.2017 року №120 «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів».

Також 29.08.2017 року за № 1927 складено повідомлення про нікчемність вказаних правочинів, а саме:

- правочину (банківської операції) від 04.09.2014 року зі списання/перерахування з депозитного рахунку № 1701 ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 1 197 164,38 грн. та 52 835,62 грн. для погашення заборгованості по кредиту та відсотків ТОВ «ФЛОКСАН» за Кредитним договором № 01-1716/Т від 19.03.2014 року згідно службової записки від 04.09.2014 року;

- правочину (банківської операції) від 04.09.2014 року зі списання/перерахування з депозитного рахунку № 1702 ОСОБА_3 грошових коштів на загальну суму 1 250 000,00 грн. для погашення заборгованості ТОВ «ФЛОКСАН» за Кредитним договором № 01-1716/Т від 19.03.2014 року згідно службової записки від 04.09.2014 року.

Суд вирішуючи питання щодо правомірності дій відповідача, виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі Закон №4452-VI).

В силу приписів статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд зазначає обсяг повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує один місяць. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 3 - 5 частини другої статті 39 цього Закону, тимчасова адміністрація може бути продовжена на строк до одного місяця. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 1 і 2 частини другої статті 39 цього Закону, строк тимчасової адміністрації може бути продовжений на п'ять днів з припиненням не пізніше дня отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

В той же час, згідно статті 44 Закону № 4452-VI Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень, зокрема, має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Приписами частини 2 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI).

Визначаючи підстави для визнання правочину нікчемним, відповідач у повідомленнях послався на положення пунктів 1, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемними з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2016 року № 826 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року за № 863/28993, правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 1 статті 589 статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержагель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 статті 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Судом встановлено, що ПАТ «АКТАБАНК» здійснив списання грошових коштів з рахунків третіх осіб, що передбачено Договорами застави, в рахунок погашення заборгованості позивача за Кредитним договором, що також передбачено Кредитним договором, тобто треті особи виконали зобов'язання Позивача перед ПАТ «АКТАБАНК», а також треті особи вчинили відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості третіх осіб на користь ПАТ «АКТАБАНК».

Договори застави та банківські операції по списанню з рахунку третіх осіб грошових коштів 04.09.2014 року здійснені у зв'язку з тим, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості позивача за Кредитним договором. Зазначені обставини підтверджують відсутність факту безкомпенсаційної відмови ПАТ «АКТАБАНК» від власних майнових вимог.

Крім того, відповідачем не підтверджено існування безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.

Також суд зауважує, що згідно договорів застави та банківських операцій по списанню з рахунку третіх осіб грошових коштів 04.09.2014 року ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості по Кредитному договору. При цьому внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки внаслідок даних правочинів ПАТ «АКТАБАНК» у повному обсязі задовольнив свої вимоги. У звязку з повним задоволенням вимог ПАТ «АКТАБАНК» зобовязання по Кредитному договору позивача ПАТ «АКТАБАНК» припинилися як і строк дії Кредитного договору.

Крім того, суд зазначає, що укладення договорів поруки, застави майнових прав та використання інших, передбачених законодавством, засобів забезпечення виконання зобовязань одночасно з укладанням кредитних договорів, є усталеною діловою практикою, що лише підтверджує доводи Позивача про відсутність факту надання переваги йому або ОСОБА_3 особам.

Відповідачем не доведено суду, в чому саме полягає отримана Позивачем або Третіми особами перевага перед іншими кредиторами банку. Отже, звернення стягнення на заставлене право вимоги грошові зобовязання Банку не є перевагами чи пільгами в контексті приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 Цивільного кодексу України). При цьому визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України). Крім цього, частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Уповноваженою особою правочинів нікчемними та направлення з цього приводу повідомлень.

Крім того, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Отже, згідно діючого Порядку, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АктаБанк» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016 року.

Однак, повідомлення про нікчемність правочинів винесено 29 серпня 2017 року.

Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений частиною 4 ст. 38 Закону №4452-VI, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.

Таким чином, дії Відповідача щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) та направлення повідомлень про нікчемність правочинів (договорів) не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними.

Разом з тим, суд зазначає, що за правилами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного суду України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

При цьому, наполягаючи на правомірності дій відповідача щодо визначення наведених вище договорів нікчемними, відповідач не заперечує факту погашення заборгованості за кредитним договором №01-171/Т від 19.03.2014 року з боку позивача та погоджується з таким негативним наслідком для позивача як відновлення заборгованості перед ПАТ «АКТАБАНК» з огляду на визнання відповідачем наведених вище договорів, укладених з третіми особами, нікчемними на підставі наказу «Щодо заходів, пов'язаних за наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 29 серпня 2017 року №120, у звязку з чим, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про визнання протиправним та скасування Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2, як такого, що винесений не на підставі та не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду справи відповідачем не було доведено правомірність вчинення оскаржуваних дій та прийнятих рішень, у звязку із чим, позовні вимоги Приватного підприємства «ФЛОКСАН» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_2 є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «ФЛОКСАН» (, АДРЕСА_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ 307394, м. Дніпро, вул. Шевченко буд. 53), третя особа 1 ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), третя особа 2 ОСОБА_4 (АДРЕСА_3) про визнання протиправними дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_2 щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору № 01-1716/Т від 19.03.2014 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ПП «ФЛОКСАН», а саме щодо правочинів (договорів):

- правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року зі списання/перерахувания з депозитного рахунку № 1701 ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 1 197 164,38 грн. та 52 835,62 грн. для погашення заборгованості по кредиту та відсотків ПП «ФЛОКСАН» за Кредитним договором № 01-1716/Т від 19.03.2014 року згідно службової записки від 04.09.2014 року;

- правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року зі списання/перерахування з депозитного рахунку № 1702 ОСОБА_3 грошових коштів на загальну суму 1 250 000,00 грн. для погашення заборгованості ТОВ «ФЛОКСАН» за Кредитним договором № 01-1716/Т від 19.03.2014 року згідно службової записки від 04.09.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_2 від 29.08.2017 року №120 «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів».

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «ФЛОКСАН» (, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1