Справа № 826/12400/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року

м. Київ

справа №826/12400/13-а

касаційне провадження №К/9901/4545/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

за участю секретаря Жидецької В.В.

представників позивача - Букуєвої О.О., Нестерова-Сурменка О.П.

представників відповідача - Морозова П.В., Макаренка С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 (головуючий суддя - Хрімлі О.Г., судді: Ганечко О.М., Літвіна Н.М.) у справі № 826/12400/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» звернулось до адміністративного суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.05.2013 № та від 23.07.2013 № .

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 08.10.2013 позов задовольнив повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що реальний (товарний) характер господарських операцій з придбання Товариством з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» сільськогосподарської продукції в Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ» підтверджується належним чином оформленими первинними документами та показаннями директора контрагента позивача, допитаного судом як свідка.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 13.02.2014 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2013 скасував та прийняв нову - про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що безпосередній постачальник кукурудзи на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ», яку в подальшому придбано позивачем, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скрап-Мет» має ознаки фіктивності. Наведене, на переконання Київського апеляційного адміністративного суду, унеможливлює підтвердження факту здійснення господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ».

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив його в касаційному порядку.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2013.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме: статей 70, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції).

Зокрема, наголошує, що товарність та реальність оспорюваних господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами та показаннями директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ».

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ» за період з 01.10.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 25.04.2013 № 466/40-50/30307207.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні сільськогосподарської продукції (кукурудзи) в Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ» з огляду на безтоварний характер проведених поставок.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач звертав увагу на результати контрольного заходу щодо постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД», де вказано про здійснення ним фінансово-господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Скрап-Мет», яке має ознаки фіктивності.

Наведені доводи мотивовано органом доходів і зборів посиланням на висновки спеціалістів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру СТКЗР Білоцерківського МВ при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справи України в Київській області від 29.11.2012 № 649, Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 24.07.2012 № 373, Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру СТКЗР Білоцерківського МВ при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справи України в Київській області від 28.01.2013 № 59, згідно з якими підписи від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скрап-Мет» ОСОБА_7 в установчих, звітних та деяких первинних документах виконано іншою особою (особами).

На підставі зазначеного акта перевірки та за наслідками адміністративного оскарження контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.07.2013 № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 660437,00 грн. за основним платежем, а також податкове повідомлення-рішення від 17.05.2013 № , згідно з яким зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 112690,00 грн.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податку як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податку.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов'язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Докази, що можуть використовуватись при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вирощувався, ким і коли).

Утім, попередні судові інстанції в порушення наведених процесуальних положень не перевірили факт реального руху активу по всьому ланцюгу учасників схеми, не з'ясували, ким і коли вирощувалась придбана позивачем сільськогосподарська продукція та чи вирощувалась взагалі.

При цьому суди також не з'ясували, хто саме був безпосереднім постачальником сільськогосподарської продукції на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ», яку в подальшому реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД».

Не досліджено судами першої та апеляційної інстанцій і технічну можливість як Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкор Агро ОПТ», так і Товариства з обмеженою відповідальністю «Скрап-Мет» (у разі якщо саме ця особа була безпосереднім постачальником продукції на адресу контрагента позивача) виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ними витрат, пов'язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.10.2013 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 у справі № 826/12400/13-а скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк