Справа № 826/4536/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2018 року № 826/4536/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у письмову провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва
провизнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва, у якому просив:

- визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва протиправними та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 24 січня 2018 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017 рік.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем неправомірно застосовуються вимоги законодавства, що регулюють порядок переходу з одного виду пенсії на інший, натомість, при призначенні пенсії Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повинно було керуватися положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що визначають порядок призначення пенсії за віком.

Представник Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позов ОСОБА_1 не визнав, надав відзив, в якому зазначив, що відповідно до заяви від 24 січня 2018 року позивача було переведено з пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-4.

Працівниками відділу з призначення пенсії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при розрахунку пенсії позивача не було враховано частину 3 статті 45 Закону України № 1058-4 зі змінами, затвердженими Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, при переведенні на інший вид пенсії заробітна плата визначається із застосуванням показника середньомісячного заробітку по Україні, який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

В судовому засіданні 24 травня 2018 року, за клопотанням представника відповідача, замінено неналежного відповідача - Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, при цьому послався на обставини, викладені в письмових запереченнях, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

24 січня 2018 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

Позивач 13 березня 2018 року із запитом про надання роз'яснення відносно того чи застосовано при нарахування пенсії показник середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, у разі не застосування показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - із вимогою про усунення порушення прав позивача та донарахування пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення.

У відповідь на зазначене звернення відповідачем надано лист-відповідь №4900/09/С-545 від 20 березня 2018 року, в якому відповідач зазначив, що пенсія позивача призначена із застосуванням показника заробітної плати за 2014-2016 роки, посилаючись на те, що при переведені з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення попереднього виду пенсії.

Вважаючи такі дії працівників ПФУ протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року (зі змінами та доповненнями) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно зі статтею 5 Закону, останнім регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Порядок переведення з одного виду пенсії на інший врегульовано, зокрема, частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (зі змінами та доповненнями). Так, зазначеною нормою визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Згідно з частиною 1 статті 10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII від 9 квітня 1992 року (зі змінами та доповненнями), яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачено право вибору пенсії, а саме - військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

З аналізу положень статей 2, 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень статей 5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вбачається, що видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Натомість, обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, як визначено частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший (частина третя статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (зі змінами та доповненнями). З огляду на це, до даних правовідносин не підлягає застосуванню норма, визначена частиною 3 статті 45 Закону, відповідно до якої при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, відмова Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладена в листі 4900/09/С-545 від 20 березня 2018 року, суперечить нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок визначення розміру пенсії за віком. Згідно з частиною першою зазначеної статті, розмір пенсії за віком визначається за формулою П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Згідно з ч. 2 статті 40 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузі статистики, економіки, соціальної політики і фінансів; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

З огляду на вищевказані норми законодавства, орган пенсійного фонду мав призначити позивачу пенсію відповідно до положень статей 25, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва протиправними.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 24 січня 2018 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, з урахуванням висновків викладених в даному рішенні.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (02225, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко