Справа № 461/4867/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/4867/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бойчук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови,

встановив:

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову №128 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.06.2018 року про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та провести службове розслідування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відомості, зазначені у такій не відповідають дійсності.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених у позові. Просить задоволити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позов. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до наступного.

Згідно постанови №128 від 21.06.2018 року /а.с.4/ ОСОБА_1 винесла речі домашнього вжитку та сміття на горище будинку АДРЕСА_1. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається, з долученої позивачем копії заяви ОСОБА_1 від 04.06.2018р. адресованій голові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, у такій ОСОБА_1 просила розглядати протокол про адміністративне правопорушення щодо неї без її участі та зазначила, що сміття на горищі вона не складала, дає згоду на знищення усього, що знаходиться на горищі над кв.№9 /а.с.3/.

Суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обгрунтованість постанови по справі пов'язана з повним, всебічним і об'єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов'язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Однак, як видно з оскаржуваної постанови, в такій адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради обмежилась лише описом скоєного, на їх думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Більше того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження відомостей, зазначених в постанові, не надано суду і після звернення позивача до суду, незважаючи на покладений Законом на відповідача обов'язок доказування правомірності свого рішення. Крім того, не надано жодної оцінки та не спростовано доводи позивача про те, що сміття, яке знаходиться на горищі вона не складала та таке їй не належить.

Відтак, суд не бере до уваги дані зазначені у постанові, оскільки у такій не наведено жодних належних, допустимих та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, скерувавши справу на новий розгляд до Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, оскільки підстав для закриття провадження у суду немає, так як в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів, які б вказували на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП і питання накладення стягнення за такий вид правопорушення не відноситься до компетенції суду..

Щодо решти вимог позивача, то такі задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову №128 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.06.2018 року про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП направити на новий розгляд до Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: Стрельбицький В.В.