Справа № 810/2701/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2701/18 Головуючий у І інстанції - Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст.229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Сквирської районної державної адміністрації Буланової Світлани Олександрівни, треті особи: Друга Білоцерківська нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Сквирської районної державної адміністрації Буланової Світлани Олександрівни, треті особи: Друга Білоцерківська нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 в якому просить суд скасувати державну реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_1, за номером про право власності № 25144855, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 103, що належить ОСОБА_6.

В обґрунтування позову зазначає, що право Позивача як спадкоємця порушене, оскільки було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Сквирської районної державної адміністрації Буланової Світлани Олександрівни, треті особи: Друга Білоцерківська нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції та направити справу на розгляд до першої інстанції.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням судді суду першої інстанції, та посилається на порушення суддею суду першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, апелянт зазначає, що суддя суду першої інстанції припустився помилки, через порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки в позові ставиться під сумнів проведена реєстрація речових прав Відповідачем відповідно до Закону, на квартиру АДРЕСА_1. Таким чином, Позивач вважає рішення державного реєстратора протиправним та таким, що прийнято в порушення вимог Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено суддею суду першої інстанції, ОСОБА_7 померла, а Позивач є її спадкоємцем, яка в установленому порядку прийняла спадщину, зокрема, успадкувала квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлій на праві власності.

Як стверджує Позивач, під час перевірки обтяжень на вищезазначену квартиру, державним нотаріусом Другої Білоцерківської нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., було встановлено, що квартира належить, на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ОСОБА_9.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2010 року у справі № 2-2479/10 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь Комунального підприємства Білоцерквіьскої міської ради "Білоцерківтепломережа" заборгованість в сумі 2717 грн. 00 коп. та 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Позивач вважаючи, що її право, як спадкоємця, порушено, звернулась за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі суддя суду першої інстанції виходив з того, що даний позов не підлягає розгляду в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися відповідним судом загальної юрисдикції за правилами, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

З таким висновком колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим виходячи з такого.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин.

Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів зазначає, що публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Предметом спору у цій справі є скасування рішення державної реєстрації права на квартиру АДРЕСА_1, за номером про право власності № 25144855, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 103, що належить ОСОБА_5

Тобто спірні правовідносини стосуються правомірності набуття права власності на квартиру ОСОБА_5, щодо якої Позивач просить скасувати державну реєстрацію.

При цьому, не зважаючи на те, що Позивачем подано адміністративний позов до суб'єкта владних повноважень, предмет спору за даним позовом становить спір про право належності та право користування спірної квартири, який має бути вирішений судом в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 810/2421/18 та № 804/3509/17.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України", суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком судді суду першої інстанції про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися відповідним судом загальної юрисдикції за правилами, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвали суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала судді суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 18.09.2018 року.