Справа № 804/3083/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року Справа № 804/3083/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідачів ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобовязання видати наказ, -
. 26.04.2018 року ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області, у якій просила суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року №1 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;
- поновити на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної міліції у справах дітей Синельниківського міського відділу поліції з обслуговування м. Синельникове та Синельниківського району або на рівнозначній посаді в органах МВС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі №804/3083/18.
ОСОБА_5 управлінням МВС України в Дніпропетровській області наданий до суду відзив на адміністративний позов, у якому відповідач зазначив, що не згоден із позовними вимогами з огляду на таке: Кабінетом Міністрів України було прийнято рішення про повну ліквідацію органів внутрішніх справ. Права та обовязки юридичної особи переходять до правонаступників лише при проведенні реорганізації. Діючим законодавством форма попередження працівника про вивільнення не встановлена, а тому воно може бути зроблено у вигляді листа, розпорядження чи іншого документа; у даному випадку органами державної влади був обраний спосіб попередження, зокрема працівників міліції (осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів у формі норми Закону, що носить загальнодоступний характер та встановлює достатній термін для того, щоб дізнатись про наслідки такого попередження; отже, позивачка була належним чином повідомлена про звільнення через скорочення штатів в силу Закону України «Про Національну поліцію» з дотриманням вимог щодо мінімальних термінів такого попередження; доводи позивачки щодо неможливості звільнення через скорочення штатів у звязку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною є необґрунтованими, оскільки правовідносини щодо звільнення працівника міліції з органів внутрішніх справ регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про Національну поліцію» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС; відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_3 було надано з 10.06.2014 року по 29.04.2017 року, отже, на дату винесення оскаржуваного наказу 28.03.2018 року позивачка не перебувала у відпустці по догляду за дитиною; оскільки ГУМВС ліквідуються шляхом повної ліквідації без переходу прав та обовязків іншим особам, відповідачем були здійснені дії по працевлаштуванню жінок, які мають дітей, зокрема повідомлено листом від 06.08.2015 року №2/1-3977 Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська про заплановане масове вивільнення працівників; оскільки всі штати НУМВС скорочені, у тому числі і посада, на якій працювала позивач, а орган, з якого звільнено позивача ліквідовано, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила таке:
- згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2016 року у справі №804/2/16 судом було допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді, тоді як відповідний наказ відповідачем винесено більше ніж через два роки 28.03.2018 року, та лише на один день, щоб повторно здійснити незаконне звільнення позивача. Повторне звільнення з тих самих підстав не може вважатись обґрунтованим;
- посилання на ліквідаційну процедуру ГУМВС України в Дніпропетровській області не може бути достатнім для звільнення позивачки, оскільки таке звільнення вже також визнано незаконним рішеннями суду, крім того така позиція підтверджена практикою Верховного Суду України. Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобовязання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи;
- закінчення строку трирічної відпустки по догляду за дитиною не виправдовує дій відповідача, адже позивач неодноразово зверталась, у тому числі й письмово, з проханням допустити її до роботи. Більш того, позивач надала медичну довідку про необхідність догляду за дитиною за медичними показаннями, яку отримала у травні, тобто після видачі спірного наказу, однак надання такої довідки не було необхідним, оскільки поновлення на роботі так і не відбулось. При цьому, отримання довідки після винесення спірного наказу не позбавляє позивача права на пільги, які передбачені законом для матерів, що мають дітей, які потребують домашнього догляду за медичними показниками до шести років. На думку позивача, відповідачами не виконаний обовязок щодо належного працевлаштування позивача згідно з вимогами трудового законодавства та не зясована можливість використання її для подальшого продовження служби, хоча позивач неодноразово повідомляла про своє бажання проходити службу в ОВС, у тому числі й шляхом подання судового позову.
14.06.2018 року ОСОБА_3 подала до суду уточнену позовну заяву, у якій вказала відповідачами ОСОБА_5 управління МВС України в Дніпропетровській області, а також ОСОБА_5 управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та просила:
- визнати протиправним і скасувати наказ ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року №1 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;
- поновити ОСОБА_3 на роботі та зобовязати ОСОБА_5 управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати наказ, яким призначити її на посаду старшого інспектора з ювенальної превенції Синельниківського відділу поліції ОСОБА_4 управління Національної поліції в Дніпропетровській області або на рівнозначній посаді у цьому ж підрозділі.
ОСОБА_4 управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області подано відзив на адміністративний позов, у якому відповідач зазначив, що із позовними вимогами не згоден, оскільки ГУ НП в Дніпропетровській області є новоствореною юридичною особою та не являється правонаступником ГУМВС в Дніпропетровській області; позивач до органів Національної поліції, у тому числі до ОСОБА_4 управління Національної поліції в Дніпропетровській області, із заявою щодо прийому на службу до підрозділів Національної поліції не зверталась; норми Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають автоматичного переходу працівників міліції до органів та підрозділів Національної поліції; законодавець визначив, що у проміжок часу з 07.08.2015 року по 06.11.2015 року працівники міліції могли бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Цей строк є присікальним і продовженню не підлягає; згідно вимог закону прийом на службу до поліції здійснюється виключно шляхом проведення конкурсу на відповідну вакантну посаду; відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 при ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що капітан міліції ОСОБА_3 була прийнята на роботу в органи внутрішніх справ у квітні 2005 року. Після закінчення курсів початкової підготовки у січні 2006 року призначена на посаду міліціонера групи конвойної служби міліції Синельниківського міськрайвідділу УМВС України в Дніпропетровській області.
За період проходження служби перебувала на посаді помічника дільничного інспектора міліції відділення дільничних інспекторів міліції Синельниківського МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, інспектора групи по роботі з населенням та громадськими формуваннями відділення дільничних інспекторів міліції Синельниківського МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, оперуповноваженого сектора кримінальної міліції у справах дітей Синельниківського МВ (з обслуговування м. Синельникове та Синельниківського району) ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області.
З 10.06.2014 року по 29.04.2017 року ОСОБА_3 на підставі наказу ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 10.06.2014 року №183 о/с перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Наказом ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №485 о/с ОСОБА_3 була звільнена за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Не погодившись із вказаним наказом, ОСОБА_3 у січні 2016 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про його скасування. Постановою суду від 27.01.2016 року у справі №804/2/16 адміністративний позов було задоволено частково, суд визнав протиправним та скасував наказ ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №485 о/с в частині звільнення позивачки за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, та поновив капітана міліції ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого сектора кримінальної міліції у справах дітей Синельниківського міського відділу з обслуговування м. Синельникове та Синельниківського району, допустивши негайне виконання постанови суду в частині поновлення на роботі.
Вказане судове рішення набрало законної сили 01.07.2016 року на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №804/2/16.
Приймаючи рішення про скасування наказу щодо звільнення позивачки через скорочення штатів та поновлюючи останню на посаді, суди виходили із того, що відповідачем протиправно прийнято наказ від 06.11.2015 року №312 о/с та не виконано вимог чинного законодавства щодо обовязкового працевлаштування позивача.
На виконання вказаних судових рішень ліквідаційною комісією ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області було видано наказ від 28.03.2018 року №1 о/с (по особовому складу), яким (мовою оригіналу):
«Внести зміни до наказу:
Пункт наказу ГУМВС від 6 листопада 2015 року №485 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_3 (М-129433) оперуповноваженого сектора кримінальної міліції у справах дітей Синельниківського міського відділу (з обслуговування м. Синельникове та Синельниківського району) ГУМВС, відмінити, вважати її працюючою на попередній посаді.
Підстава: постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2016 року по справі 804/2/16.
Згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію»:
у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік):
за п. 64 «г» (через скорочення штатів):
капітана міліції ОСОБА_3 (М-129433) оперуповноваженого сектора кримінальної міліції у справах дітей Синельниківського міського відділу (з обслуговування м. Синельникове та Синельниківського району), з 28 березня 2018 року.
Підстава: постанова Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 та наказ МВС України від 6 листопада 2015 року №1388».
Вирішуючи заявлений спір по суті суд виходить із наступного.
02.07.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII).
У пунктах 8, 9 розділу XI Закону №580-VIII встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Згідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Закон України «Про Національну поліцію» було опубліковано 06.08.2015 року у №141-142 газети «Голос України», таким чином, вищевказаний тримісячний термін попередження про вивільнення сплив 06.11.2015 року.
Як зазначено вище, з 10.06.2014 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, що підтверджується довідкою райвідділу, вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції.
Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №485 о/с ОСОБА_3 було звільнено у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України через скорочення штатів.
Такий наказ визнаний незаконним та скасований судом у справі №804/2/16, позивачку поновлено на роботі із допущенням у цій частині негайного виконання постанови суду. Рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 01.07.2016 року.
При цьому, поновлення позивача на посаді згідно судового рішення відбулось 28.03.2018 року наказом ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області №1 о/с, яким, одночасно, ОСОБА_3 звільнено зі служби за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Суд зазначає, що ОСОБА_3 оскаржуваним наказом звільнена з тих же підстав, оцінка яким вже надана рішеннями судів у справі №804/2/16, яким відповідний наказ був визнаний протиправним та скасований, відтак, суд вважає, що вказаними діями допущене повторне порушення, факт допущення якого вже було встановлено судами, а саме, у постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2016 року та ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2016 року по справі №804/2/16.
Крім того, на думку суду, ОСОБА_5 управління МВС України в Дніпропетровській області, поновивши ОСОБА_3 на посаді 28.03.2018 року, не мало права на одночасне її звільнення за скороченням штату відповідно до пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки скорочення відповідно до вказаного пункту Положення можливе лише за умови завчасного попередження про майбутнє вивільнення, та надання пропозицій щодо вакантних посад.
При цьому, тримісячний термін (до 06.11.2015 року), коли вона вважалась попередженою про звільнення, сплив, а відтак, суд не приймає твердження відповідача щодо попередження в силу Закону, оскільки таке попередження не може вважатись належним.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову в частині визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року №1 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Поряд з цим, суд зазначає, що позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі та зобовязання ОСОБА_5 управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати наказ, яким призначити її на посаду старшого інспектора з ювенальної превенції Синельниківського відділу поліції ОСОБА_4 управління Національної поліції в Дніпропетровській області або на рівнозначній посаді у цьому ж підрозділі, не можуть бути задоволеними одночасно, оскільки протирічать одна одній.
Так, у випадку задоволення вказаних вимог, позивача слід одночасно поновити на посаді в структурі МВС та призначити на посаду у Національній поліції, що є неможливим.
Крім того, ОСОБА_5 управління МВС України в Дніпропетровській області перебуває в стані припинення, призначена ліквідаційна комісія та згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1388 скорочені всі штати управління.
Приписами пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України обумовлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
У разі звільнення працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України діють обмеження на звільнення окремих працівників, встановлені статтею 184 КЗпП України (жінок вагітних і тих, що мають дітей до трьох років (до шести - у випадках, передбачених частиною другою статті 179 КЗпП України).
У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться розяснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, зобовязаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.
Належить також звернути увагу на те, що Верховний Суд України в постановах від 04.03.2014 року (справа №21-8а14), від 27.05.2014 року (справа №21-108а14), від 28.10.2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобовязання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Отже, відповідач не мав права звільняти позивача без працевлаштування, адже фактично не був ліквідований, а реорганізувався з міліції в поліцію, яка зобовязана виконувати ті ж самі повноваження і завдання особи, що ліквідовується, що також не виключає, а включає зобовязання відповідача, як державного органу, по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що на момент винесення спірного наказу, трирічний строк перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, встановлений статтею 184 КЗпП України, сплив, позивачем наявна в матеріалах справи медична довідка № 36 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді ані відповідачу 1, ані відповідачу 2 до винесення оскаржуваного наказу не надавалась, однак, на думку суду, це не позбавляє позивача права на додатковий захист, передбачений КЗпП України, на неї розповсюджується заборона звільнення до досягнення дитиною шестирічного віку згідно положень статті 179 цього Кодексу.
При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 управлінням МВС України в Дніпропетровській області під час звільнення фактично позивача допущено до роботи не було, не виконаний обовязок щодо належного працевлаштування позивача згідно з вимогами трудового законодавства та не зясована можливість використання її для подальшого продовження служби, заходів щодо зясування наявності підстав для додаткового захисту позивачки як матері не вжито.
Відтак, суд вважає належним способом захисту порушеного права позивача - зобовязати ОСОБА_5 управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати наказ, яким призначити позивача на посаду в поліції рівнозначну тій, яку вона займала до звільнення на підставі наказу, що скасований вказаним рішенням.
Виходячи з вищенаведеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та обєктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобовязання видати наказ задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року №1 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Зобовязати ОСОБА_5 управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати наказ, яким призначити ОСОБА_3 на посаду, рівнозначну тій, яку вона займала до звільнення на підставі наказу ОСОБА_4 управління МВС України в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року №1 о/с.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 27.08.2018 року.

.

Суддя ОСОБА_6