Справа № 808/1016/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 серпня 2018 року 10:15Справа № 808/1016/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О.

та представників

позивача: Василенко Л.О.

відповідача: Константінова А.В.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України

до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області

про визнання протиправними дій

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 березня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (далі - позивач або ІОК НААН) до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі - відповідач або Широківська сільська рада), у якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо витребування документів, матеріалів та іншої інформації у позивача листами від 05 лютого 2018 року за вих. №01-48/290, №01-48/291, №01-48/292, №01-48/293, №01-48/294 та дії щодо здійснення перевірки дотримання вимог екологічного, земельного та трудового законодавства під час здійснення господарської діяльності позивачем.

Ухвалою суду від 30 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. В межах встановленого строку позивачем надано до суду уточнену позовну заяву та документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 10 травня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 808/1016/18, призначено підготовче засідання на 30 травня 2018 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

В обґрунтування позовних вимог ІОК НААН зазначає, що 07.02.2018 отримав від відповідача листи від 05.02.2018 за вих. №01-48/290, №01-48/291, №01-48/292, №01-48/293, №01-48/294 «Про надання інформації та документів». Вважає, що вказані листи не відповідають вимогам законодавства, а саме дії відповідача є фактично здійсненням перевірки дотримання вимог екологічного та іншого земельного законодавства під час здійснення господарської діяльності ІОК НААН. У листах не тільки є вимога про надання наведених документів, але й вказується про притягнення до відповідальності осіб, винних у наявності порушень, з чого випливає, що відповідач фактично здійснює перевірку дотримання позивачем екологічного законодавства. Вказує, що відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 01.06.2018 №ЗП/860/1068/НД, що є наслідком ненадання ІОК НААН витребуваних документів. Вважає такі дії протиправними та просить задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, у своєму відзиві (від 29.05.2018 вх. №16504) зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» має право направляти запити; інформація про стан довкілля є інформацією з відкритим доступом. Вказує, що на момент подачі відзиву відповіді на запити не надходило, проте жодних заходів примусу чи санкцій до позивача застосовано не було. Крім того, перевірка є заходом державного контролю, за результатами якого складається акт; жодних актів в даному випадку не складалось, тверджень про порушення позивачем вимог законодавства у запитах не висловлювалось. Підставою для прийняття рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 01.06.2018 №ЗП/860/1068/НД став акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 22.05.2018 №ЗП/860/1068/НД-ОМС, що з запитами не пов'язано. Просить відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 07 серпня 2018 року на підставі ст.250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України () розташований на території Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

07.02.2018 на адресу позивача надійшли листи від Широківської сільської ради від 05 лютого 2018 року «Про надання інформації та документів», із посиланням на п. 2 р. б) ст. 30, п. 1 р. а) ст. 33, п. 11 р. б) ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також ст. 5, 10, 13, 15, 18, 20 Закону України «Про інформацію», зокрема:

- за вих. №01-48/290 із проханням надати інформацію та документи щодо відходів. Крім того, зазначено, що в разі відсутності документів необхідно надати довідку про причини їх відсутності, дані про посадових осіб, з вини яких стали можливі такі порушення, матеріали службових розслідувань та накази про покарання, зазначити точний кінцевий термін усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та надати дані конкретних посадових осіб, що закріплені за усуненням порушень з відповідними наказами та розпорядженнями;

- за вих. №01-48/291 із проханням надати інформацію та документи про користування водними ресурсами (водопостачання та водовідведення). Крім того, зазначено, що в разі відсутності документів необхідно надати довідку про причини їх відсутності, дані про посадових осіб, з вини яких стали можливі такі порушення, матеріали службових розслідувань та накази про покарання, зазначити точний кінцевий термін усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та надати дані конкретних посадових осіб, що закріплені за усуненням порушень з відповідними наказами та розпорядженнями;

- за вих. №01-48/292 із проханням надати інформацію та документи про викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- за вих. №01-48/293 із проханням надати інформацію та документи про стан довкілля (екологічну інформацію);

- за вих. №01-48/294 із проханням надати інформацію та документи про охорону земель. Крім того, зазначено, що в разі відсутності документів необхідно надати довідку про причини їх відсутності, дані про посадових осіб, з вини яких стали можливі такі порушення, матеріали службових розслідувань та накази про покарання, зазначити точний кінцевий термін усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та надати дані конкретних посадових осіб, що закріплені за усуненням порушень з відповідними наказами та розпорядженнями.

Листом від 30.03.2018 вих. №158 позивачем надано відповідь із копіями запитуваних документів на лист від 05.02.2018 за вих. №01-48/294; на решту листів відповіді не надавалось.

Вважаючи дії щодо витребування документів, матеріалів та іншої інформації протиправними з підстав, викладених у позові, ІОК НААН звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд керується наступним.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі по тексту - Закон № 280/97-ВР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 18 Закону № 280/97-ВР врегульовано відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом (ч. 1 ст. 18).

З питань, віднесених до відання органів місцевого самоврядування, на їх вимогу підприємства, установи та організації, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, надають відповідну інформацію (ч. 2 ст. 18).

Органи місцевого самоврядування з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади можуть виступати з ініціативою щодо перевірок, організовувати їх проведення, а при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, а також фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників (ч. 3 ст. 18).

Відповідно до пп. 2 п. «б» ст. 30 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства.

Підпунктом 1 п. «а» ст. 33 Закону № 280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено підготовку і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.

Підпунктом 11 п. «б» ст. 33 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень віднесено створення та забезпечення функціонування місцевих екологічних автоматизованих інформаційно-аналітичних систем, які є складовою мережі загальнодержавної екологічної автоматизованої інформаційно-аналітичної системи забезпечення доступу до екологічної інформації.

Пунктами «з», «м» ст. 21 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 N 187/98-ВР передбачено, що органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території; ) здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з виробничими та побутовими відходами відповідно до закону та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.

Підпунктами 2, 6 ч. 1 ст. 10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території віднесено контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів; організацію інформування населення про стан водних об'єктів, а також про надзвичайні екологічні ситуації, які можуть негативно вплинути на здоров'я людей, та про заходи, що вживаються для поліпшення стану вод.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10 січня 2002 року N 2918-III до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення належать, зокрема здійснення контролю за якістю питної води, використанням та охороною джерел і систем питного водопостачання та водовідведення; забезпечення інформування населення про якість питної води та стан питного водопостачання та водовідведення.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 10.10.1992 N 2707-XII контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється з метою забезпечення дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, посадовими особами цих органів, а також підприємствами, установами, організаціями та громадянами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року № 1264-XII місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції: забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян (п. «а» ч.1); організовують вивчення навколишнього природного середовища (п. «е» ч. 1); забезпечують інформування населення про стан навколишнього природного середовища, функціонування місцевих екологічних автоматизованих інформаційно-аналітичних систем (п. «з» ч. 1 ); здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (п. «Ї» ч. 1).

Стаття 25 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року № 1264-XII дає визначення інформації про стан навколишнього природного середовища (екологічна інформація), зокрема вказує, що це будь-яка інформація в письмовій, аудіовізуальній, електронній чи іншій матеріальній формі про: стан навколишнього природного середовища чи його об'єктів - землі, вод, надр, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та рівні їх забруднення; біологічне різноманіття і його компоненти, включаючи генетично видозмінені організми та їх взаємодію із об'єктами навколишнього природного середовища; джерела, фактори, матеріали, речовини, продукцію, енергію, фізичні фактори (шум, вібрацію, електромагнітне випромінювання, радіацію), які впливають або можуть вплинути на стан навколишнього природного середовища та здоров'я людей; загрозу виникнення і причини надзвичайних екологічних ситуацій, результати ліквідації цих явищ, рекомендації щодо заходів, спрямованих на зменшення їх негативного впливу на природні об'єкти та здоров'я людей; екологічні прогнози, плани і програми, заходи, в тому числі адміністративні, державну екологічну політику, законодавство про охорону навколишнього природного середовища; витрати, пов'язані із здійсненням природоохоронних заходів за рахунок фондів охорони навколишнього природного середовища, інших джерел фінансування, економічний аналіз, проведений у процесі прийняття рішень з питань, що стосуються довкілля.

Відповідно до правил, встановлених ст. 25-1 України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року № 1264-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, діяльність яких може негативно вплинути або впливає на стан навколишнього природного середовища, життя і здоров'я людей, зобов'язані забезпечувати вільний доступ населення до інформації про стан навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону земель» від 19 червня 2003 року N 962-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі охорони земель на території сіл, селищ, міст належать, зокрема здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності.

Статтею 20 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

За визначенням статті 13 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII інформація про стан довкілля (екологічна інформація) - відомості та/або дані про: стан складових довкілля та його компоненти, включаючи генетично модифіковані організми, та взаємодію між цим складовими; фактори, що впливають або можуть впливати на складові довкілля (речовини, енергія, шум і випромінювання, а також діяльність або заходи, включаючи адміністративні, угоди в галузі навколишнього природного середовища, політику, законодавство, плани і програми); стан здоров'я та безпеки людей, умови життя людей, стан об'єктів культури і споруд тією мірою, якою на них впливає або може вплинути стан складових довкілля; інші відомості та/або дані.

Правовий режим інформації про стан довкілля (екологічної інформації) визначається законами України та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Інформація про стан довкілля, крім інформації про місце розташування військових об'єктів, не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом.

З аналізу наведених вище правових норм суд доходить висновку, що відповідачем при витребуванні інформації та документів листами від 05.02.2018 вих. №01-48/290, №01-48/291, №01-48/292, №01-48/293, №01-48/294 норм законодавства не порушено, оскільки сільська рада як орган місцевого самоврядування наділена повноваженнями щодо запиту подібного роду даних. Будь-якої інформації, отримання якої не належить до компетенції відповідача, ним не вимагалось.

Твердження позивача про нібито зазначення відповідачем у листах про притягнення до відповідальності осіб, винних у наявності порушень, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, у зв'язку із тим, що мова йшла про надання відомостей про осіб, які можливо вже притягнуті до відповідальності, а не про те, що відповідач застосує певні санкції у разі відсутності документів у майбутньому.

Вирішуючи спір по суті, суд керується також приписами ч. 1, ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що позивачем не надано жодних переконливих доказів, які б свідчили про порушення його прав відповідачем, не пояснено та не доведено, які негативні наслідки тягне за собою надіслання листів від 05.02.2018 та ненадання відповіді на них, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Посилання позивача на рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 01.06.2018 №ЗП/860/1068/НД як на доказ застосування санкцій за ненадання витребуваної інформації суд не приймає, оскільки підставою для винесення рішення слугувала неможливість проведення інспекційного відвідування 22.05.2018, яке стосувалось дотримання позивачем вимог законодавства про працю, тобто відношення до предмету даної справи не мало.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 13.09.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко