Справа № 332/1427/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 серпня 2018 року Справа № 332/1427/18 ЗП/808/146/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати противоправними дії відповідача щодо призначення позивачу у 2018 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2014-2016 роки;

-зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, починаючи 25.04.2018 та виплачувати в подальшому у цьому розмірі до відповідних змін у законодавстві.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2009 року позивач отримував пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". 25.04.2018 позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Позивач вважає дії відповідача щодо не застосування показника середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки протиправними. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 17.07.2018.

17.07.2018 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, та було перенесено на 20.08.2018.

Ухвалою суду від 20.08.2018 в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що у позивача відсутні правові підстави для застосування показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки позивачем було подано заяву про переведення з одного виду пенсії на інший відповідно ч. З ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не про призначення її первинно.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

З 26.08.2009 управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя позивачу було призначено пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 81% від заробітної плати на день виходу на пенсію.

25.04.2018 позивач звернувся до Центрального об'єднаного управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 11).

Листом від 03.05.2018 року № 276/К-9 відповідач повідомив позивача, що проведено перерахунок пенсії відповідно до п.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія перерахована при страховому стажі 49 років 11 місяців 2 дні (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1 - 0.49917), із заробітної плати 8369,62 грн. (середня заробітна плата за 2016 рік - 3764,40 грн. х 2,22336 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), визначеної за періоди роботи з 01.01.1991 р. по 31.12.1995 р (довідка про заробітну плату видана БК «Запоріжпромбуд» від 10.02.1998 р. без номеру) та з 01.07.2000 р. по 25.08.2009 р. за даними персоніфікованого обліку. Розмір пенсії позивача з 01.05.2018 складає - 4435,62 грн.

Не погодившись із перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону № "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Проте, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що позивачу у 2009 році було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XI, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше. Крім того, після призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XI позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Тобто, в цьому випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача були відсутні підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з 25.04.2018, то відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком та не розрахував її з урахуванням ст.26, ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Звідси, суд не погоджується з позицією відповідача у необхідності використання у спірних правовідносинах ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та здійсненим відповідачем перерахунком позивачу пенсії з 25.04.2018.

З урахуванням зазначеного, при обчисленні пенсії позивачу повинна була бути використана середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме - за 2016-2017 роки.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного суду України від 09.06.2015 року у справі № 21-550а14 та від 31.03.2015 у справі № 21-612а14.

Оскільки пенсія позивачу згідно Закону України № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» повинна була призначатись вперше, тому у позивача виникає право на застосування формули визначення розміру пенсії, яка використовується при призначенні пенсії вперше, відповідно до ст.40 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не з тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході з одного виду пенсії на інший.

Разом із тим, вимога позивача про зобов'язання відповідача виплачувати пенсію в подальшому до відповідних змін у законодавстві, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки після виконання рішення суду в частині призначення пенсії подальша виплата у відповідному розмірі повинна буде відбуватись відповідно до чинного законодавства, крім того, рішення суду не може вирішувати правовідносини на майбутнє, які ще не виникли, а тому в цій частиніпозовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності застосування показника середньої заробітної плати лише за 2016 рік.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2014-2016 роки.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.40 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, починаючи з 25.04.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Гагаріна, буд. 2Б, м. Запоріжжя, 69057, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Полвний текст рішення складено 20.08.2018.

Суддя Н.В.Стрельнікова