Справа № 826/18334/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 вересня 2018 року № 826/18334/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

ОСОБА_2

До Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Легбанк» Коваленка Олександра Володимировича

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа Громадська організація «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів»

про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - ОСОБА_1 та/або позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Легбанк» Коваленка Олександра Володимировича (надалі - Уповноважена особа та/або відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд та/або відповідач-2), третя особа - Громадська організація «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів», в якому просить :

1) визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЛЕГБАНК» Коваленко Олександра Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

2) зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЛЕГБАНК» Коваленко Олександра Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (IПН НОМЕР_1), як вкладника, який мас право на відшкодування коштів за вкладом-в Публічному акціонерному товаристві «ЛЕГБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

3) зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «ЛЕГБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 07.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом встановлено, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа № 826/18294/15 за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Легбанк» Коваленка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Громадська організація «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів», в якому просить :

1) визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЛЕГБАНК» Коваленко Олександра Володимировича щодо невключення ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

2) зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЛЕГБАНК» Коваленко Олександра Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), як вкладника, який мас право на відшкодування коштів за вкладом-в Публічному акціонерному товаристві «ЛЕГБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

3) зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «ЛЕГБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 20.10.2015 об'єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №№ 826/18294/15, 826/18334/15 та присвоєно об'єднаним справам загальний номер 826/18334/15.

Представник позивачів позов підтримує у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідачами допущено бездіяльність і безпідставно не включено позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Легбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представники відповідача-1 та третьої особи в судове засідання не прибули, письмових пояснень/відзиву по суті позову не надали, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду.

Представник відповідача-2 проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.

На підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11 січня 2005 року між ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» (Вкладник) та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу № 010-ДДЮ-05.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 744 від 27.11.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Легбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 133 від 27.11.2014 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Легбанк», згідно з яким з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Легбанк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Легбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Легбанк» запроваджено строком на три місяці з 28.11.2014 по 27.02.2015.

Між, ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» (Цедент) та ОСОБА_1 (Цесіонер) 31 січня 2015 року укладено договір № 161214/1 відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором (сингулярне правонаступництво) за договором банківського вкладу № 010-ДДЮ-05 від 11.01.2005, укладеним між Цедентом і Публічним акціонерним товариством «Легбанк» зі всіма додатковими угодами до нього.

Пунктом 2 зазначеного договору встановлено, що цесіонарій набуває право вимагати від Боржника сплатити суми боргу в розмірі 195 000,00 грн, який виник у зв'язку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов Договору банківського вкладу.

Також, між ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» (Цедент) та ОСОБА_2 (Цесіонер) 31 січня 2015 року укладено договір № 191214/1 відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором (сингулярне правонаступництво) за договором банківського вкладу № 010-ДДЮ-05 від 11.01.2005, укладеним між Цедентом і Публічним акціонерним товариством «Легбанк» зі всіма додатковими угодами до нього.

Пунктом 2 зазначеного договору встановлено, що цесіонарій набуває право вимагати від Боржника сплатити суми боргу в розмірі 188 000,00 грн, який виник у зв'язку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов Договору банківського вкладу.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 135 від 26.02.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Легбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 41 від 27.02.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Легбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Легбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Легбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича строком на 1 рік з 27.02.2015 по 26.02.2016 включно.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб за результатами розгляду звернення позивачів стосовно внесення змін до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «ЛЕГБАНК», які мають право на відшкодування від Фонду повідомив листами № 02-036-17683/15 від 04.06.2015, № 02-036-17563/15 від 03.06.2015 повідомив про те, що на теперішній час в Переліку вкладників, що був поданий до Фонду уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ПАТ «ЛЕГБАНК» інформація про вклади ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутня, з огляду на що відсутні підстави для включення зазначених осіб до Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду.

Позивачі, посилаючись на протиправність бездіяльності відповідача-1 щодо не включення їх до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернулися за захистом своїх прав до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №4452).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; пунктами 3, 4, 5, 6 розділу ІІІ, пунктами 2, 3 та 4 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Між ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу № 010-ДДЮ-05 від 11.01.2005.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) №1 від 31.01.2015 позивачі набули права вимоги частини належних ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» за договором № 010-ДДЮ-05 від 11.01.2005, укладеним між цедентом і Публічним акціонерним товариством «Легбанк» зі всіма додатковими угодами до нього.

Разом з тим розділ І книги п'ятої Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Таким чином, договір банківського вкладу № № 010-ДДЮ-05 від 11.01.2005 року укладений між ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» та Акціонерним комерційним банком «Легбанк», у той час, як позивачі лише набула права вимоги за вказаним договором на кошти у розмірі 195 000,00 грн та 188 000,00 грн відповідно, тобто стали кредитором ПАТ «Легбанк».

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону №4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Закону №4452-VI під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що право на відшкодування коштів за рахунок Фонду мають виключно вкладники банку, тобто фізичні особи, які вступили у правовідносини із банком безпосередньо на підставі договору банківського вкладу (депозиту) або є власниками депозитних іменних сертифікатів.

Таким чином, лише набуття фізичною особою статусу вкладника банку є правовою підставою для включення її Уповноваженою особою до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Виходячи з цього, суд звертає увагу на те, що вкладником за договором банківського вкладу від 11.01.2005 № 010-ДДЮ-05 є ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів», а не позивачі, безпосередньо між позивачами і ПАТ «Легбанк» договір банківського вкладу (депозиту) не укладався, а за договором цесії від 31.01.2015 № 191214/1 та № 161214/1 позивачі набули правовий статус кредитора ПАТ «Легбанк», а не вкладника у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, що виключає наявність правових підстав для отримання ними гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вказує на можливість задоволення його вимог до ПАТ «Легбанк» в порядку черговості, згідно зі ст. 52 Закону № 4452-VI.

Доводи позивачів про те, що вони правомірно набули право власності на вклад ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» у ПАТ «Легбанк», суд вважає не обґрунтованими, оскільки правомірність набуття прав на такі кошти не є виключною ознакою для набуття позивачем статусу вкладника в розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, що є обов'язковою правовою підставою для визнання за ним права на відшкодування коштів в позачерговому порядку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включення його до відповідного Переліку вкладників.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність підстав до включення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ознаки протиправної бездіяльності відповідача 1 відсутні.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Таким чином, надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В той же час, як зазначено судом вище, що позивачі є кредиторами ПАТ «Легбанк», а не вкладниками, а тому відсутні підстави для зобов'язання відповідача-1 подати до Фонду додаткову інформацію про позивача.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що інформація про позивачів до переліку вкладників внесена не була та відповідачу-2 додаткова інформація про позивачів не надавалася, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачами у повному обсязі доведено правомірність своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення. Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (02097, АДРЕСА_2) та ОСОБА_2 (03164, АДРЕСА_1) - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій